ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/13088/25
Провадження № 22-ц/820/79/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Талалай О.І., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Заворотна А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Волочиська міська рада Хмельницької області, про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року (суддя Андрущенко О.Ю.).
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Хмельницької районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Волочиська міська рада Хмельницької області, про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування. 
В обґрунтування позову зазначав, що за життя ОСОБА_2 отримала право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Жовтнева перемога», площею 3,8 умовних кадастрових гектарах.
11.12.1997 ОСОБА_2 склала заповіт, яким сертифікат на земельну частку (пай), площею 3,8 умовних кадастрових гектарах заповіла позивачу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема право на земельну частку (пай).
Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, однак, нотаріусом йому було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного терміну для прийняття спадщини.
Вказував, що строк для прийняття спадщини він не пропустив, оскільки у нього є сертифікат на земельну частку (пай) ОСОБА_2 відповідно до якого він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, отже своє бажання прийняти спадщину він виразив безпосередньо шляхом певних юридичних дій, які не заборонені законом, і по суті прийняв спадщину.
Враховуючи викладене, просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) в розмірі 3,8 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 44644 грн, яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що норми чинного на момент смерті ОСОБА_2 законодавства містили альтернативу прийняття спадщини, шляхом вступу у володіння спадковим майном або подачі заяви в нотаріальну контору.
Зазначає, що маючи сертифікат на земельну частку (пай) позивач фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, що також підтверджується довідкою Поповецької сільської ради від 05.09.1998.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, місце і час слухання повідомлені належним чином. 
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що  25 жовтня 1996 року на ім`я ОСОБА_2 Волочиською районною державною адміністрацією видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0193276 у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Жовтнева перемога» с. Попівці Волочиського району Хмельницької області в розмірі 3,8 умовних кадастрових гектарах (а.с. 10).
11 грудня 1997 року ОСОБА_2 склала на ім`я ОСОБА_1 заповіт, за яким заповіла йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0193276 у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Жовтнева перемога» с. Попівці Волочиського району Хмельницької області в розмірі 3,8 в умовних кадастрових гектарах. (а.с. 7)
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . (а.с. 8)
Згідно з листом Волочиської державної нотаріальної контори №1953/01-16 від 17.12.2019, повідомлено ОСОБА_1 про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини. (а.с. 9).
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
За змістом ст. 51 ЦПК України, належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом.
Як випливає зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. 
Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. 
З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
Встановлено, що ОСОБА_1 не подавав заяву (клопотання) про заміну неналежного відповідача, а самостійно суд першої інстанції не мав права замінити первісного відповідача належним відповідачем.
У справах про спадкування щодо спадщини, яка відкрилася до 01 липня 2003 року, належним відповідачем є спадкоємці (спадкоємець), які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є держава в особі уповноваженого органу.
Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у даній справі належним відповідачем є відповідний податковий орган, а не Хмельницька районна державна адміністрація. 
Відповідно, установивши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
При цьому, ухвалене судове рішення не перешкоджає позивачу звернутись до суду з аналогічним позовом до належного відповідача.
Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність. 
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 січня 2026 року.

Суддя-доповідач      І.В. П`єнта

Судді:        О.І. Талалай

О.І. Ярмолюк