Справа №295/4612/25
Категорія 71
2/295/389/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
Головуючої судді Стрілецької О.В.
За участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.
Позивача ОСОБА_1 
Представника позивача – адвоката Рябчун О.Д.
Представника органу опіки та піклування – Кравчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом, поданим представником ОСОБА_1 – адвокатом Рябчун Олесею Дмитрівною до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
Адвокат Рябчун О.Д. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позов обгрунтований тим, що сторони, які не перебували в зареєстрованому шлюбу, а спільно проживали з 2016 року, є батьками ОСОБА_3 . 
З 2019 року відповідачка з дочкою переїхали з м. Житомира проживати до с. Кіпчинці Шепетівського району Житомирської області.
З 2022 року мати дівчинки злісно ухиляється від виконання обов`язків з виховання та утримання малолітньої доньки, зловживає спиртними напоями, не здійснює догляд за дитиною, проживає в антисанітарних умовах, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.184 КУпАП.
Внаслідок зловживання шкідливими звичками відповідачка неодноразово залишала малолітню доньку без догляду та харчування, у зв`язку зі здійсненням неналежного догляду за дітьми відповідачка за місцем проживання перебуває під наглядом соціальних служб.
Позивачу про неналежну поведінку відповідачки по відношенню до доньки повідомили дільничний інспектор та спеціаліст соціальної служби за місцем її проживання, після чого позивач прийняв рішення забрати доньку проживати до себе, проти чого відповідачка не заперечувала.
Представник позивача зауважує, що з 12.02.2023 ОСОБА_4 проживає разом з батьком, він самостійно забезпечує їй належні умови проживання, опікується її станом здоров`я, займається вихованням та розвитком дитини. 
За рішенням суду від 27.06.2023 місце проживання дівчинки визначене з ОСОБА_1 , постановлено стягувати з відповідачки аліменти на утримання доньки, проте ОСОБА_2 грошові кошти на утримання доньки не перераховує ні в добровільному, ні в примусовому порядку, заборгованість за аліментами становить 19831,00 грн.
В позові вказано, що відповідачка не виконує щодо доньки жодного з батьківських обов`язків, дитиною не цікавиться, абсолютно байдужа до морального, фізичного та духовного розвитку дитини, не займається її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє абсолютно ніякого інтересу до внутрішнього світу доньки; матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує, що свідчить про свідоме самоусунення матір`ю від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини. Крім того, ОСОБА_2 особисто в нотаріуса написала заяву, в якій вказала, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 .
Адвокат Рябчун О.Д. звертає увагу, що причиною ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків стало зловживання нею спиртними напоями, ведення аморального способу життя, що негативно впливало на дитину та становило загрозу для життя дівчинки.
Представник покликається на те, що дитина проживає разом з батьком протягом двох років, адаптувалась до нового місця проживання та почувається комфортно, натомість немає жодних почуттів до матері, погано її пам`ятає, розповідати про маму не бажає. Зазначає, що відповідачка добровільно виключила себе з життя дитини, не спілкується з нею, не проявляє інтересу до її життя, внутрішнього світу, що призвело до розриву зв`язків дитини з матір`ю.
На думку представника позивача ОСОБА_5 , зазначені обставини є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав у зв`язку з її свідомим ухиленням від виконання батьківських обов`язків, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

ІІ. Процедура та позиції сторін
Відповідно до ухвали суду від 28.04.2025 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження; задоволено клопотання адвоката Рябчун О.Д., залучено до участі у справі Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування: витребувано з Відділу поліцейської діяльності №3 (м. Полонне) Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області інформацію про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за період з 01.01.2022 по 24.02.2025.
На виконання вимог ухвали суду від 28.04.2025 Відділ поліцейської діяльності №3 (м. Полонне) Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області направив відповідь (а.с.50).

До позовної заяви позивачем була долучена нотаріально-засвідчена заява ОСОБА_2 від 17.02.2025, зі змісту якої вбачається, що вона, перебуваючи при здоровому глузді та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно на власний розсуд за відсутності будь-якого примусу як фізичного, так і психологічного, надала згоду на позбавлення її батьківських прав стосовно її малолітньої доньки ОСОБА_3 (а.с. 33).
Крім того, 23.06.2025 засобами поштого зв`язку до суду надійшла заява від ОСОБА_2 , в якій вона просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги визнала (а.с. 54).
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Згідно з частинами другою і третьою статті 155 СК відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. 
В підготовчому судовому засіданні 24.06.2025 судом постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання (а.с. 58-60), про відмову в прийнятті визнання позову ОСОБА_2 , оскільки таке визнання суперечить закону, порушує права, свободи та інтереси малолітньої дитини. 
Такий підхід викладений в постанові Верховного Суду від 14.03.2025 у справі 527/955/24 та відповідає сталій практиці Верховного Суду.
Розгляд справи продовжений в загальному порядку.

Відповідно до ухвали суду від 24.06.2025, яка постановлена судом без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання (а.с.58-60), задоволено клопотання представника позивача про допит свідків, а також витребувано з Полонського районного суду Хмельницької області належним чином засвідчені копії всіх матеріалів справ про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП.
17.07.2025 на виконання вимог ухвали суду від 24.06.2025 з Полонського районного суду Хмельницької області надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів справ про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП (а.с.70, 109-169).
Згідно з ухвалою суду від 18.08.2025, яка постановлена судом без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, підготовче судове засідання закрито, справа призначена до розгляду по суті (а.с. 77-78).

Відповідно до ухвали суду від 08.01.2026, яка постановлена судом без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, постановлено заслухати в судовому засіданні думку малолітньої ОСОБА_3 щодо позбавлення матері батьківських прав (а.с. 175).

В судових засіданнях ОСОБА_1 позовні вимоги підтримував, просив їх задоволити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснив, що з 2016 року до початку 2019 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька ОСОБА_3 . За вказаний період вони декілька раз сходились і розходились. У відповідачки є ще старший син, який проживав з ними, свого батька він не знає. За час спільного проживання він бачив, що вона піднімала руку на хлопчика, могла залишати сина на нього, сама ходила гуляти.
При народженні ОСОБА_4 відповідачка сама її зареєструвала, він не був записаний батьком, вона хотіла отримувати соціальну допомогу на дитину як одинока матір. Він звертався з позовом до суду десь у 2019 чи 2020 році про визнання батьківства, але зрештою вона погодилась і вони в органі РАЦС записали його батьком за спільною заявою.
На початку 2019 року вони припинили спільне проживання, відповідачка з дитиною переїхали проживати до матері в м. Житомирі, він часто там відвідував доньку. Відповідачка часто залишала дитину на матір і ходила гуляти.
В подальшому відповідачка переїхала проживати з дітьми в село в Хмельницькій області, де проживає її бабця, в неї з`явився інший чоловік, від нього вона народила ще одну доньку ОСОБА_6 , вони почали проживати разом в його будинку. 
Приблизно раз на місяць він навідував доньку, іноді вона була в сусідки, в будинку могло бути не прибрано, як правило приготованої для дітей їжі не було, ОСОБА_4 брала те, що він привозив і ховала, щоб не забрали.
Десь наприкінці 2022 року йому зателефонувала подруга відповідачки, сказала, що якщо є змога краще дитину забрати, дала номер дільничного інспектора, потім йому також зателефонували із соціальної служби, розповіли, що дітей можуть забрати, бо матір не здійснює за ними догляд. І в лютому 2023 він поїхав і забрав доньку з речами, перевіз до м. Житомира. Коли забирав доньку, мати навіть не попрощалась з нею, лише віддала пакет з речами, ОСОБА_4 також не захотіла з нею спілкуватися. Протягом перших двох місяців ОСОБА_2 жодного не дзвонила йому, щоб дізнатись як донька адаптувалась до нових умов, взагалі не цікавилась життям дитини. Відповідачка не вітає доньку зі святами, періодично телефонує, загалом перед датами судових засідань, при цьому перебуває в стані алкогольного сп`яніння. З 25.12.2025 мати ще не телефонувала до дитини. Донька також не виявляє бажання спілкуватись з мамою, вона усвідомлює відсутність матері в її житті та не заперечує щодо позбавлення останньої батьківських прав. 
Зауважив, що поведінка відповідачки дуже змінилась після того, як в неї з`явився співмешканець, вони разом вживають спиртні напої, в результаті діти лишаються недоглянутими. Часто вона залишала обох дівчаток на старшого сина.
Пояснив, що вже майже три роки самостійно піклується про доньку, забезпечує всі її потреби, він працює, має стабільний дохід, власне житло, має змогу доглядати та виховувати дитину, окрім того, іноді в догляді за донькою допомагає його мати - бабуся дівчинки. Вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав відповідає інтересам ОСОБА_4 .

Представник позивача - адвокат Рябчун О.Д. позовній вимоги підтримала в повному обсязі, просила позбавити відповідачку батьківських прав з метою захисту прав дитини та її безпеки. Зазначила, що відповідачка систематично свідомо ухиляється від здійснення батьківських обов`язків стосовно доньки, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідільності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, ОСОБА_2 визнавала свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, зобов`язувалась виправити поведінку, проте марно. Мати взагалі не піклується про життя доньки, її поведінка становить загрозу для фізичного і психологічного життя дівчинки. Поведінка матері призвела до того, що між нею з донькою втрачений будь-який зв`язок.
Вважає, що обставини справи підтверджуються дослідженими доказами, які є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав.
Адвокат Рябчун О.Д. зазначила, що дитина вже майже три роки виховується лише батьком, він піклується про неї, забезпечує стабільне, безпечне любляче середовище для дівчинки. Позивач не ставить за мету покарання матері, а ставить за мету захист дитини, позбавлення батьківських прав матері відповідає інтересам ОСОБА_4 , є шансом для неї жити в безпечному середовищі, отримувати належну турботу, любов та розвиток.

Відповідачка в судові засідання жодного разу не з`явилась, про час і місце проведення яких повідомлялась належним чином, жодного разу про неможливість прибути в судове засідання із зазначенням причин суд не повідомила. Копію позовної заяви та всіх долучених до неї документів відповідачка отримала особисто 14.05.2025 за фактичним місцем свого проживання (а.с. 46).
Крім того, на стадії підготовчого провадження подавала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 54).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що відповідачка про дату, час і місце проведення судових засідань повідомлялась належним чином, в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомила, в установлений строк відзив на позов не подала, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності відповідачки за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення.

Представник третьої особи Кравчук І.О. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених в ньому. Вказала, що відповідачка свідомо не бажає брати участь у вихованні дитини, змінювати ситуацію. Вона особисто спілкувалась з відповідачкою по телефону, запрошувала її на засідання комісії, проте з`явитись вона відмовилась, просила, щоб її не турбували. Відповідачці відомо про судове провадження, в телефонній розмові вона фактично підтвердила факт невиконання нею батьківських обов`язків по відношеннюю до доньки і не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. За час проживання дівчинки з батьком відповідачка не зверталась до служби у справ дітей з заявою про узгодження графіку побачень з донькою, вважає, що мати самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, а відтак в інтересах дитини вважає за доцільне позбавити її батьківських прав.
Пояснила, що напередодні засідання комісії з дівчинкою проводила бесіду психолог, під час якої ОСОБА_4 виявила бажання проживати з батьком, з мамою проживати не хоче.
В судовому засіданні 08.01.2026 ОСОБА_7 долучила висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а.с. 108), який підтримала.

Відповідно до ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 16.01.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголошення його відкладено до 26.01.2026.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 . Її батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується змістом копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.02.2023 (а.с. 15).
Зі змісту повідомлення начальника служби у справах дітей Полонської міської ради, адресованого начальнику ВПД №3 Шепетівського РУП, від 20.09.2022 № 236 вбачається, що 19.09.2022 до служби надійшло усне повідомлення від поліцейського офіцера громади, що під час обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , окрім найменшої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , нікого не було (дитина перебувала без нагляду дорослих), було дуже брудно, холодно, приготовлені продукти харчування відсутні. Дівчинка знаходилась напівроздягнена, була дуже холодна. Вдалося додзвонитися до матері. Вона прийшла з середньою дочкою, перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Пояснити, де була і чому залишила маленьку доньку без нагляду, не змогла, але пообіцяла, що наведе порядок в будинку, поскладає усі речі й розпалить грубу. Працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Полонської міської ради ОТГ 20.09.2022 здійснено виїзд для обстеження умов проживання дітей цієї сім`ї. На момент перевірки мати була вдома, умови проживання незадовільні, в будинку брудно, повсюди розкидані речі, які вона мала скласти ще з вечора. За місцем проживання сім`я характеризується негативно. ОСОБА_2 та її співмешканець часто вживають алкогольні напої, дебоширять, лаються в присутності дітей, що є недопустимим та створює небезпеку для малолітніх. З матір`ю проведено бесіду щодо створення належних умов проживання та попереджено про притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей. Начальник Служби у справах дітей Полонської міської ради просить вирішити питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності (а.с. 19).
Згідно з Актом обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 20.09.2022, проведеного спеціалістами служби (управління) у справах дітей Полонської міської ради, проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що за вказаною адресою проживає ОСОБА_2 , її співмешканець ОСОБА_9 та діти: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , умови проживання задовільні, але будинок потребує капітального ремонту. В кімнатах брудно, речі розкидані по всьому будинку, ліжках та підлозі, брудна постільна білизна, на коврах багато сміття, жахливий стан пічного опалення. Діти продуктами харчування та шкільним приладдям забезпечені, є невелике домашнє господарство, город. За місцем проживання родина характеризується посередньо, так як бувають часті конфлікти між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , присутнє насилля зі сторони співмешканця до цивільної дружини. З матір`ю дітей проведена профілактична бесіда з приводу створення належних умов для проживання дітей, вона попереджена про адміністративну відповідальність, можливе вилучення дітей у разі невиконання нею батьківських обов`язків в подальшому (а.с. 20).
Відповідно до Акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 від 13.12.2022, здійсненого в складі комісії начальника служби (управління) у справах дітей Полонської міської ради Вощатинського О.О., інспектора сектору ювенальної превенції ВПД №3 ШРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_11 , проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що за вказаною адресою проживає ОСОБА_2 з її співмешканцем та дітьми ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , умови проживання незадовільні. В будинку брудно, речі розкидані, продукти харчування наявні. На момент перевірки в будинку був ОСОБА_9 з молодшою дочкою ОСОБА_6 , який повідомив, що ОСОБА_2 зі старшими дітьми перевозять речі до родичів, де планують в подальшому проживати. Комісією прийнято рішення про обстеження сім`ї найближчим часом для розуміння ситуації, що склалась в родині (а.с.21).
Згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.06.2023 задоволено позов ОСОБА_1 , визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком – ОСОБА_1 (а.с.22-23).
На підставі постанови державного виконавця Богунського ВДВС у місті Житомирі від 09.04.2024 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Богунським районним судом м. Житомира 02.04.2024 у справі № 295/16025/23, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 (а.с. 27-28). 
Зі змісту довідки–розрахунку №36428 від 02.04.2025 вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 складає 19831,00 грн, яка утворилась за період з листопада 2023 (а.с. 27-29).
Відповідно до характеристики від 21.02.2024, складеної завідувачем Житомирського дошкільного навчального закладу №49, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вихованкою старшої групи закладу. Вихователі схвально відгукується про дитину. Закладу відомо, що доглядом за ОСОБА_4 та її вихованням займається тато і бабуся. Розмов про маму дівчинка уникає. Вихователі групи зазначають, що протягом всього періоду відвідування садочка приводить дитину в садочок та забирає її переважно батько ОСОБА_1 , інколи приходить бабуся ОСОБА_13 . Батько дівчинки цікавиться її успіхами, відвідує батьківські збори, вчасно оплачує харчування та гурток англійської мови, який відвідує ОСОБА_4 . Щодо матері ОСОБА_4 , то вихователі з нею не знайомі, жодного разу в садочку її не бачили (а.с. 30).
Зі змісту Інформації про стан виховання, на навчання та розвитку учениці 1-Б класу ліцею №17 міста Житомира ОСОБА_3 , складеної класним керівником ОСОБА_14 та підписаної директором ОСОБА_15 , вбачається, що ОСОБА_4 систематично відвідує навчальний заклад, має добрий загальний розвиток, рівень загального розвитку відповідає віковим особливостям, старанна та дисциплінована учениця, відвідує недільну школу при Свято-Михайлівському кафедральному соборі. Дитина проживає разом з татом ОСОБА_1 , батько відповідально ставиться до виховання та навчання ОСОБА_4 , має позитивний вплив на дитину. Дівчинка забезпечена всім необхідним шкільним приладдям, одягом та взуттям. ОСОБА_16 створено всі умови для навчання та розвитку дитини. Батько підтримує постійний зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори, спілкується в телефонному режимі. Мати, ОСОБА_2 , жодного разу не відвідувала навчальний заклад та не цікавилась досягненнями дитини та її життям (а.с. 31).
В повідомленні Служби у справах дітей Житомирської міської ради №127/2/639 від 03.03.2025 зазначено, що ОСОБА_2 з заявою про визначення їй способу участі, як матері, у вихованні та безперешкодному спілкуванні із дочкою ОСОБА_17 не зверталась; про вчинення їй перешкод у спілкування з дитиною не повідомляла (а.с. 32).
Згідно з відповідю з ВПД №3 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 19.05.2025 ОСОБА_2 16.02.2023 була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (ухилення від виконання батьківських обов`язків); інформація про притягнення її до відповідальності за вчинення домашнього насильства по відношенню до доньки в базах даних відсутня (а.с. 50)
На адвокатський запит староста Бражинецького старостинського округу виконавчого комітету Полонської міської ради 07.07.2025 повідомив адвоката Рябчун О.Д., що ОСОБА_2 проживає в будинку своєї бабусі ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за вказаною адресою проживають також бабуся ОСОБА_18 , співмешканець ОСОБА_9 , діти ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . На вихованні ОСОБА_19 знаходиться двоє дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 з лютого 2023 року постійно проживає разом з батьком в місті Житомирі (а.с. 68). 
На підставі рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради №1437 від 15.10.2025 затверджено Висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що підтверджено складеними відносно неї протоколами про адміністративні правопорушення, передбачені ст.184 КУпАП. На засіданні комісії ОСОБА_1 з`явився разом з донькою ОСОБА_4 , яка в розмові з психологом повідомила, що з матір`ю ОСОБА_2 не спілкується, вона не цікавиться її життям та навчанням, не телефонує та не вітає зі святами. ОСОБА_1 повідомив, що ОСОБА_2 не бачиться з донькою, не забезпечує матеріально, не цікавиться її життям та навчанням. 
На засідання комісії також була запрошена ОСОБА_2 , яка в телефонній розмові, відмовилась від запрошення та повідомила, що дійсно не бере участі у вихованні доньки, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, в зв`язку з чим надала нотаріально засвідчену заяву (а.с. 108).

17.07.2025 на виконання вимог ухвали суду від 24.06.2025 з Полонського районного суду Хмельницької області надійшли належним чином засвідчені копії зі справ про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_2 №681/889/22 та №681/204/23 (а.с. 109-169).
Зі змісту постанови Полонського районного суду Хмельницької областівід 13.10.2022, постановленої у справі №681/889/22, вбачається, що справи про адміністративні правопорушення №681/889/22, №681/890/22, №681/891/22 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, об`єднані в одне провадження, справі присвоєний №681/889/22 (а.с. 141).
Справа про адміністративне правопорушення №681/889/22 розглядалась на підставі складних інспектором сектору ювенальної превенції ВПД №3 ШРУП ГУНП в Хмельницькій області Калгановою А.О. трьох протоколів (стосовно кожної дитини) про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень від 23.09.2022 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_2 20.09.2022 близько 11:00 год. в АДРЕСА_1 , ухилилась від виконання, передбачених ст. 150 СК України, обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , 2017 року народження, щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_20 , 2020 року народження, та щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_21 , 2010 року народження, а саме: в будинку брудно, розкидані речі, продукти харчування відсутні, в будинку незадовільні умови проживання, що може загрожувати життю та здоров`ю дітей (а.с. 111, 121, 131).
В письмових поясненнях, які знаходяться в матеріалах справи, від 23.09.2022 ОСОБА_2 підтвердила, що на момент перевірки в хаті дійсно було брудно, проте вона все прибрала, в подальшому зобов`язується до такого стану помешкання не доводити, що сталось, оскільки напередодні ввечері вони святкували провідини односельчанина в армію (а.с. 114)
В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 про розгляд справ без її участі, вчинене нею адміністративне правопорушення визнала, зобов`язувалася більше його не вчиняти.
Відповідно до постанови Полонського районного суду Хмельницької області у справі №681/889/22 від 13.10.2022 судом встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання своїх дітей ОСОБА_12 , 2010 року народження, ОСОБА_4 , 2017 року народження, та ОСОБА_6 , 2020 року народження, а саме: в будинку брудно, розкидані речі, відсутні продукти харчування, чим створюється реальна загроза життю та здоров`ю дітей, вона визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, її звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, провадження у справі закрито (а.с. 142).

Справа про адміністративне правопорушення №681/204/23 розглядалась на підставі складного ПОГ СВГ ВП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області Королем В.В. протоколу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення від 15.02.2023, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 11.02.2023 близько 20:00 год. в АДРЕСА_1 , ухилилась від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_20 , 2020 року народження, а саме: усвідомлюючи, що донька має погане самопочуття залишила її на ОСОБА_18 , 1944 року народження, для догляду на тривалий час, внаслідок чого ОСОБА_22 була госпіталізована до Полонськрого МБПЛ (а.с. 150 ).
Відповідно до пояснень, які долучені до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_2 підтвердила, що 11.02.2023 близько 20:00 год. перебувала в подруги в іншому селі, малолітню доньку ОСОБА_6 залишила на своїх бабусю та дідуся, їй не було відомо, що в дитини піднялась велика температура, наразі з дитиною перебуває в лікарні на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні (а.с. 152 ).
З пояснень ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 її онука ОСОБА_23 пішла білити хату до сусідки, малолітніх дітей залишила їй для догляду. В ОСОБА_6 піднялась висока температура, вона відправила ОСОБА_12 покликати маму, проте остання відмовилась йти до дитини. Ввечері цього ж дня ОСОБА_24 проходила повз хату, ОСОБА_18 покликала її подивитись на Сніжану та вжити заходи щодо хвороби дівчинки, на що остання відповіла, що скоро повернеться. ОСОБА_24 прийшла до дитини лише 11.02.2023 пізно ввечері в стані алкогольного сп`яніння. Бабуся звертала увагу, що двічі повідомляла онуку про хворобу дитини, двічі просила вжити заходів, проте ОСОБА_24 на них не реагувала. В подальшому ОСОБА_6 була госпіталізована до лікарні (а.с. 153 ).
Відповідно до постанови Полонського районного суду Хмельницької області у справі №681/204/23 від 28.02.2023 судом встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_6 , 2020 року народження, а саме: залишила дитину, яка хворіє, на тривалий час для догляду на свою бабусю ОСОБА_18 , на звернення останньої щодо хвороби дитини своєчасно не відреагувала, внаслідок чого дитина була госпіталізована до медичної установи, вона визнана винною та притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, на неї накладено стягнення у вигляді попередження. В постанові також зазначено, що ОСОБА_2 в судовому засіданні вину визнала, розкаялась, пояснила, що дійсно залишила дитину для догляду бабі, декілька днів її не було вдома, дитину не провідувала (а.с. 163).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_25 пояснила, що вона працює вихователем ОСОБА_26 дошкільного начального закладу №49, в той час, коли ОСОБА_3 була вихованкою садочка, вона була вихователем в її групі. Надала покази, що ОСОБА_4 була вихованкою дитячого садочка з березня 2023 року по серпень 2024 року. Дівчинку до закладу приводив та забирав тато, маму жодного разу в садочку не бачили, контакт з вихователями вона не підтримувала. Дівчинка завжди приходила в садочок охайно одягненою, була забезпечена всім необхідним, саме батько турбувався про її догляд та розвиток. На всі свята, які проводились в садочку, ОСОБА_4 приводив батько, коли в садочку проводили бесіди про сім`ю, ОСОБА_4 в спілкуванні уникала тем про маму та жодного разу її не згадувала, коли про маму запитували, вона відповідала, що в неї є тільки тато ОСОБА_27 . ОСОБА_4 не реагувала на інших мам, у вихователів складалось враження, що ОСОБА_4 взагалі ніколи не бачила мами. Окрім тата, до садочка іноді приходила бабуся ОСОБА_13 , яка в документах зазначена як контактна особа дитини. Контакти матері в садочку були відсутні. ОСОБА_25 зазначила, що протягом всього періоду відвідування дитиною дитячого дошкільного закладу вона як вихователь не помічала, що ОСОБА_4 потребує маминої турботи, в неї тато замінив маму.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 , яка є матір`ю відповідачки та бабусею ОСОБА_4 , надала покази, що її донька та позивач проживали разом без укладення шлюбу. Після того, як вони припинили спільне проживання, дочка з онукою переїхали до неї. В подальшому дочка познайомилась і почала зустрічатися з іншим чоловіком, а тому переїхала з дітьми до с.Кіпченці Хмельницької області, де з ним почала проживати. Вона з ним почала вживати спиртні напої, діти їй стали непотрібні. Свідок вказала, що ОСОБА_24 знаходиться на обліку в соціальних службах, її часто навідує дільничний інспектор, співмешканець негативно відноситься до старших дітей ОСОБА_24 , їй відомо, що він виганяв ОСОБА_4 з будинку на вулицю. 
Свідок зазначила, що позивач кожного місяця їздив відвідувати ОСОБА_4 в село, після того, як він забрав доньку проживати разом з ним, ОСОБА_4 дуже змінилась, стала зовсім іншою щасливою дитиною, про маму не згадує, проживати разом з нею не хоче. Вказала, в неї добрі стосунки з ОСОБА_29 , він привозить до неї онуку, вони часто спілкуються, натоміть донька життям ОСОБА_4 взагалі не цікавиться. Під час спілкування з ОСОБА_24 вона намагалась вплинути на її поведінку та відношення до дітей, проте донька сказала, щоб її не повчали, якщо ОСОБА_29 забрав ОСОБА_4 , то хай він нею і займається, в неї є інші діти, а в нього лише ОСОБА_4 .
Свідок зазначила, що вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно ОСОБА_4 , бо дитина їй не потрібна, дівчинка в родині мами нічого позитивного не бачила, вважає, що поведінка її доньки не зміниться.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , яка є матір`ю позивача і бабусею ОСОБА_4 , надала покази, що в період проживання її сина з ОСОБА_24 і коли в них народилась ОСОБА_4 , вона відвідувала родину сина, вони проживали окремо, невістка нормально відносилась до дитини, ставлення до ОСОБА_4 змінилось після переїзду відповідачки до села. Свідок вказала, що разом з сином вона тричі відвідувала онуку, умови проживання дівчинки були жахливі, в будинку та на подвір`ї безлад, ОСОБА_4 не доглянута, одягнена в брудний одяг, голодна. Під час зустрічей вона помітила, що дівчинка налякана, намагається сховатись, боїться голосних звуків, потім ОСОБА_4 розповіла, що дорослі билися, а діти ховалися. 
ОСОБА_13 зазначила, що одного разу вони забирали дівчинку на вихідні до Житомира, вона почала плакала, хотіла до мами, син її відвіз, коли вони приїхали ОСОБА_24 була в стані алкогольного сп`яніння, на дитину не реагувала. Після того, як син забрав ОСОБА_4 в лютому 2023 року, вона вже не просила поїхати назад до мами. За цей час дівчинка змінилась, стала активною, життєрадісною, відвідує недільну школу та курси з моделінгу. ОСОБА_4 не сумує за мамою, коли ОСОБА_24 телефонувала востаннє, онука кинула слухавку, сказала, що мама в стані алкогольного сп`яніння і вона з нею не хоче розмовляти.

Під час судового розгляду в судовому засіданні 16.01.2026 в присутності батька та представника органу опіки та піклування була опитана малолітня ОСОБА_3 . Враховуючи малолітній вік дівчинки, судом не ставилось дитині пряме запитання щодо з`ясування думки про можливість позбавлення матері батьківських прав. Суд намагався з урахуванням найкращих інтересів дитини не допустити стресової ситуації, в доступній і зрозумілій для дівчинки формі з`ясувати її ставлення до матері, поведінку матері щодо дівчинки, умови, в яких вона знаходилась тощо.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 кмітлива, комунікабельна дівчинка, яка легко йде на контакт, охоче розповідає про себе і своє життя в родині батька, вони проживають з т. ОСОБА_30 і її донькою ОСОБА_31 . На запитання, які ставились відносно матері, відповідала невимушено, що мама живе в селі, вона проживала з мамою дуже давно. Вказувала, що мама пила, вона зі старшим братом ОСОБА_12 ховалисьна горищі, в такі моменти вона дзвонила татові, щоб він її забрав. З того часу як вона живе з татом, мама до неї не приходила, телефонує дуже рідко, коли «п`яна», вона пам`ятає її п`яний голос. Пояснювала, що не хоче жити з мамою, бо в мами своя сім`я, а в них з татом своя, їй з татом добре, він про неї турбується, бажає проживати лише з татом Ромою. 

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України, в якій визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач як підставу для позбавлення батьківських прав зазначив п. 2 ч. 1 ст. 164 СК, тобто ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки.
Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності 
В частині 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Верховний Суд виробив сталий підхід щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК, який підлягає врахуванню судами нижчих інстанцій при вирішенні спору відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК.
Так, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливають на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 08.05.2019 у справі № 409/1865/17-ц). Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер (постанова Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 756/6112/18).
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення її/його батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 739/2159/18).
Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини.

При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідачки відбувається втручання в її право на сімейне життя, гарантоване ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку, передбаченому законом.
Втручання у право на повагу до сімейного життя не є порушенням ст. 8 цієї Конвенції, якщо воно (а) здійснено згідно із законом, (б) відповідає одній чи кільком законним цілям, що визначені п. 2 ст. 8 Конвенції, (в) є необхідними у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей, тобто підлягає оцінці судом на предмет законності, необхідності та пропоційності, відповідності його найкращим інтересам дитини.
Для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідачки на сімейне життя має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається. У такому випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (ст. 164-167).
На питання, чи відповідає втручання у право однієї із сторін цілям, про яке йдеться в п. 2 ст. 8 Конвенції, суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод дитини і відповідно воно має законну мету у значенні п. 2 ст. 8 Конвенції.
Також обов`язковому дослідженню в такому випадку підлягає питання щодо забезпечення права дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому «якнайкращих інтересів дитини» (ст. 1, 9 Конвенції про права дитини (постанова Верховного Суду від 14.03.2025 у справі № 527/955/324)).
В абзаці 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Результат аналізу міжнародних стандартів у сфері правосуддя, дружнього до дитини, та підходів Верховного Суду свідчить, що судові рішення у справах, які стосуються якнайкращих інтересів дитини, повинні мати належну мотивацію та відображати специфічні елементи, які впливають на врахування принципу якнайкращих інтересів дитини.
СК України не визначає зміст категорії «інтереси дитини» тому розкрити зміст цього поняття можна через підхід, що застосовує Європейський суд з прав людини.
Так, при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: 1) у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо не придатною або явно неблагополучною; 2) у найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року, у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року).

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги як першочергове міркування при прийнятті відносно неї будь-яких дій або рішень як у державній, так і у приватній сфері.
Найкраще забезпечення інтересів дитини - це право, принцип і правила процедури, які засновані на оцінці усіх елементів, що відображають інтереси дитини у конкретних обставинах. 
При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04.08.2021 у справі № 654/4307/19).

Важливим елементом у цій категорії справ є оцінка того, яким чином було забезпечено право дитині висловити свою думку і якою мірою вона була взята до уваги.
Право дитини бути заслуханою є базовою гарантією Конвенції про права дитини (ст. 12).
Аналогічна гарантія закріплена і в національному законодавстві України.
Так, відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

На підставі досліджених судом письмових доказів та показів свідків, які суд оцінив на предмет їх належності, допустимості, достатності та достовірності у взаємозв`язку і в сукупності, встановлено, що малолітня ОСОБА_3 протягом тривалого часу проживає разом з батьком, який повністю здійснює за нею догляд, займається її вихованням, розвитком і матеріальним забезпеченням, піклується про неї, самостійно забезпечує всі потреби доньки. 
Судом достовірно встановлено, що відповідачка з лютого 2023 року, з часу, коли позивач забрав доньку проживати до себе до м. Житомира, не виконує жодного із батьківських обов`язків з виховання малолітньої доньки, її розвитку, практично не спілкується з нею, телефонує зрідка, зі слів дівчинки тоді, коли перебуває в стані сп`яніння, не проявляє інтересу до її життя, не вітає з днем народженням і на інші свята, не займається її матеріальним забезпеченням. 
Судом не встановлено, що в період проживання дівчинки з матір`ю остання займалась її духовним і моральним розвитком, навчанням, створювала належні умови для розвитку її природних здібностей. Натомість спосіб життя матері є негативним прикладом для дитини. В той же час, проживаючи з батьком, ОСОБА_4 почала відвідувати дитячий дошкільний навчальний заклад, згодом школу, відвідує недільну школу, курси моделінгу, стала більш жвавою, веселою, комунікабельною, зацікавленою, батько сприяє розвитку її здібностей.
На підставі досліджених доказів судом встановлено, що стосовно відповідачки неодноразово складались протоколи про вчинення адміністративних правопорушень за неналежне виконання батьківських обов`язків, за якими вона була притягнута до адміністративної відповідальності, відповідачка не здійснювала належний догляд за дітьми, залишала їх без нагляду, не доглядала, коли хворіли. В приміщенні, де вона проживала з дітьми, не були створені належні умови для проживання дітей, було холодно, брудно, не прибиралось, перебування дітей в таких умовах становило загрозу для їх життя і здоров`я. Відповідачка не оспорювала такі обставини, погоджувалась з ними, зобов`язувалась виправити поведінку, проте не змінила її. Стримуючим фактором не стало притягнення до відповідальності і загроза вилучення дітей.
Суд констатує, що відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки, не задовільняє жодну з її індивідуальних потреб, що вказує на свідому винну поведінку матері, яка не може не розуміти важливість її участі в житті дівчинки. Суд вважає за необхідне також зазначити, що матір не проявляє інтересу до життя дівчинки, не цікавиться її ментальним здоров`ям в умовах воєнного стану, в той час, коли територія всієї України піддається жорстоким обстрілам. 
Матеріалами справи також підтверджується, в тому числі поясненнями самої ОСОБА_4 , що матір вживає алкогольні напої, в результаті чого виникають сварки і конфлікти в присутності дітей, які вимушені були переховуватись від дорослих, що свідчить про те, що в родині матері не були створені благополучні і безпечні умови для проживання та виховання дівчинки, дитина знаходилась в небезпечному середовищі. Така поведінка матері безумовно впливає на розвиток дівчинки, її уявлення про родину, формування морального виховання, від поведінки матері донька має негативний приклад і досвід.
При цьому суд звертає увагу, що відповідачка, будучи достовірно обізнаною про судове провадження, отримавши матеріали позовної заяви, при спілкуванні з представником органу опіки піклування в телефонному режимі, жодного разу не з`явилась в судове засідання, в письмових заявах не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав. І хоча судом не прийнято визнання позову відповідачкою як таке, що не відповідає інтересам дитини, поведінка відповідачки свідчить про те, що вона втратила інтерес до доньки, самоусунулась від її виховання і абсолютно не цікавиться її життям. Допитана в якості свідка матір відповідачки - ОСОБА_28 пояснювала, що ОСОБА_4 матері не потрібна, заявляла про необхідність позбавлення її батьківських прав, вважає, що поведінку матері виправити неможливо. 
На переконання суду поведінка відповідачки є винною і має систематичний характер, наведені обставини свідчать, що поведінку відповідачки виправити неможливо.

На виконання положень ст. 12 Конвенції та ст. 171 Сімейного кодексу України під час розгляду справи судом була заслухана думка ОСОБА_4 безпосередньо в судовому засіданні, яка підтвердила, що мама до неї не приїздить, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, вона не хоче з нею проживати. 
Матеріали справи не містять відомостей про те, що батько чинить перешкоди у спілкуванні матері з донькою.
Згідно з висновком органу опіки та піклування виходячи з інтересів дитини визнано за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її малолітньої доньки. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що поведінка відповідачки не відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки порушує право дитини на отримання турботи і піклування від одного з батьків - матері, яка має з батьком однакові обов`язки з виховання та піклування над дітьми, не забезпечує жодних із базових потреб дівчинки, порушує право дитини на проживання в безпечному та спокійному середовищі, що фактично призвело до втрати та розриву родинних зв`язків між матір`ю та донькою.
За наведених обставин судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 свідомо злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що призвело до втрати родинних зв`язків з донькою, вона не здатна забезпечити виховання дитини в безпечних умовах, а відтак на підставі пункту 2 частини 1 статті 164 СК України, виходячи з найкращих інтересів дитини, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог і позбавлення відповідачки батьківських прав.
Суд також наголошує, що зазначене рішення є заходом впливу на відповідачку, яка неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки стосовно доньки, проте такий захід не є безстроковим і у разі зміни ставлення до виконання батьківських обов`язків, відновлення довіри доньки, матиме можливість ініціювати питання про поновлення її батьківських прав, в порядку, передбаченому статтею 169 Сімейного кодексу України.

Суд не ухвалює рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки за рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 02.04.2024 у справі №295/16025/23 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в Богунському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 

ІV. Розподіл судових витрат
На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 1211,20 грн з вимоги про позбавлення батьківських прав.
Керуючись ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 430 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов задоволити.
Позбавити батьківських прав громадянку України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її малолітньої дочки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Представник апозивача: адвокат Рябчун Олеся Дмитрівна, робоча адреса: м. Житомир, провул. Скорульського, 5, каб. 211.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .
Третя особа: Виконавчий комітет Житомирської міської ради, місцезнаходження: м.Житомир, майдан С.П. Корольова, 4/2, код ЄДРПОУ: 04053625.

Повний текст рішення складений 04 .02.2026.

Суддя О.В. Стрілецька