ЄУН 387/1700/25
Номер провадження по справі 1-кп/387/74/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року     селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області в складі 
головуючого судді ОСОБА_1 
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12025121100000211 від 06.09.2025 по обвинуваченню
ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровоград Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, відповідно до ст. 89 КК України, такий що не має судимості, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до обвинувального акту, затвердженого прокурором 29 жовтня 2025 року,  ОСОБА_5 висувається обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за наступними фактичними обставинами. 01.09.2025 у вечірній час ОСОБА_4 , перебував у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно зі знайомим ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 проводив дозвілля, при цьому ОСОБА_6 , з дозволу господаря, перебуваючи на веранді вище вказаного будинку під`єднав свій мобільний телефон Motorola E 14 4/64 GB Grafiti Grey ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з флеш-картою Kingston SDC 2/64 GB до зарядного пристрою господаря та таким чином заряджав батарею мобільного телефону.
В подальшому, близько 23:30 год. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 вийшов з будинку в туалет та залишив свій мобільний телефон у будинку ОСОБА_4 без нагляду, в цей момент у останнього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реазізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , під час дії правового режиму воєнного стану, який введено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, надалі неодноразово продовженого, востаннє до 05.11.2025, маючи умисел та таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто сторонній не спостерігає, шляхом вільного доспуту, таємно викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон Motorola E 14 4/64 GB Grafiti Grey ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартість якого відповідно до висновку експерта становить 3052,20 грн. з флеш-картою Kingston SDC 2/64 GB вартість якої відповідно до висновку експерта становить 323,40 грн.
Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 3375,60 грн.
Такі дії обвинуваченого кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав. Показав, що 01.09.2025 ОСОБА_6 телефон загубив біля веранди його будинку, коли виходив з нього. На наступний день потерпілий за телефоном не звернувся. Вже біля обіду цього дня йому стало відомо, що на нього є заява в поліції, і невдовзі поліція приїхала до його будинку та вилучила телефон. Свої дії піддав критичній оцінці, вказав, що шкодує про вчинене. Зазначив, що висунуте обвинувачення йому цілком зрозуміле, він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення та просив застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів.
Прокурор ОСОБА_3 підтримав обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Просив суд, з урахуванням думки обвинуваченого, здійснювати розгляд, враховуючи вимоги ч.3 ст.349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. В телефонному режимі просив провести судовий розгляд за його відсутності, претензій до обвинуваченого не має, з приводу призначення покарання поклався на розсуд суду.
У зв`язку з визнанням вини обвинуваченим, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого.
При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку ці обставини, які не досліджувалися. У відповідності до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Також відповідно до п.6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.
Враховуючи покази обвинуваченого, досліджені в судовому засіданні докази, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд вважає, що в діях ОСОБА_4 вбачається склад інкримінованого кримінального правопорушення.
Вина обвинуваченого у скоєному доведена в повному обсязі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Прокурор ОСОБА_3 просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити з іспитовим строком на 2 роки, з покладанням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з мірою покарання, визначеною прокурором.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.
Також, суд враховує особу обвинуваченого, який одружений, на утриманні має трьох малолітніх дітей, має середню освіту, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю чи пенсіонером, має постійне місце проживання, відповідно до ст. 89 КК України, є таким, що не має судимості. Орган пробації, у досудовій доповіді від 06.01.2026 зазначив, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як високий. Рівень небезпеки обвинуваченого для суспільства оцінюється як середній.
Поряд із тим, суд враховує пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
При цьому, судом враховується, що щире каяття ОСОБА_4 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, покарання повинно бути призначено в межах, встановлених у санкції статі, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_4 у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст.69КК України суд не вбачає.
Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства. Тому суд вважає можливим застосувати щодо обвинуваченого ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, ст.76 КК України протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта слід покласти на обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 7, 100, 122, 349, 368-371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст.75 КК України від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 3 119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 90 (дев`яносто) копійок.
Речові докази: 
мобільний телефон Motorola E 14 4/64 GB Grafiti Grey ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з флеш-картою Kingston SDC 2/64 GB - повернути потерпілому після набрання вироком законної сили.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_8