ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/245/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Семененка Я.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року 
у справі № 280/245/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного  управління Пенсійного фонду України в Луганській області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного  управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 16.10.2024 № 083850023641 про відмову у призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до загального страхового стажу позивачки період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 27.09.1983, а саме: з 27.08.1984 по 07.07.1988 у Запорізькому науково-дослідному інституті радіозв`язку та періоди ведення підприємницької діяльності: - з 13.07.1999 по 31.12.2003; з 01.01.2004 по 31.05.2005, з 01.01.2006 по 28.02.2006, з 01.07.2006 по 31.07.2006, з 01.01.2007 по 28.02.2007, з 01.01.2008 по 31.01.2008, з 01.07.2008 по 31.07.2008, з 01.01.2009 по 31.01.2009, з 01.04.2009 по 31.05.2009, з 01.07.2009 по 31.07.2009, з 01.11.2009 по 30.11.2009, з 01.01.2010 по 31.03.2010, з 01.07.2010 по 31.07.2010, з 01.11.2010 по 30.11.2010 та з 01.01.2011 по 20.01.2013 та повторно розглянути заяву від 08.10.2024 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що певні недоліки складання кадрової документації та заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Позивачка вважає, що відповідач, відмовляючи їй у призначенні пенсії, не виконав своїх повноважень щодо перевірки наявних у неї відомостей про сплату впродовж спірного періоду страхових внесків, отримання додаткових документів чи допомозі позивачці в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу, що стало наслідком передчасного та протиправного прийняття рішення про відмову у зарахуванні до стажу періодів ведення підприємницької діяльності.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року адміністративний позов задоволено:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 16.10.2024 № 083850023641;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу позивачки період роботи з 27.08.1984 по 07.07.1988 у Запорізькому науково-дослідному інституті радіозв`язку, та період здійснення підприємницької діяльності з 13.07.1999 по 31.12.2003; з 01.01.2004 по 31.05.2005, з 01.01.2006 по 28.02.2006, з 01.07.2006 по 31.07.2006, з 01.01.2007 по 28.02.2007, з 01.01.2008 по 31.01.2008, з 01.07.2008 по 31.07.2008, з 01.01.2009 по 31.01.2009, з 01.04.2009 по 31.05.2009, з 01.07.2009 по 31.07.2009, з 01.11.2009 по 30.11.2009, з 01.01.2010 по 31.03.2010, з 01.07.2010 по 31.07.2010, з 01.11.2010 по 30.11.2010 та з 01.01.2011 по 20.01.2013, та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком.
Суд першої інстанції виходив з того, що невідповідність у архівній довідці запису прізвища позивачки її паспортним даним, не може бути підставою для не зарахування періоду до трудового стажу, що дає право на призначення пенсії. Позивачка не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, а це не може бути підставою для позбавлення її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії, оскільки підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок.
Стосовно зарахування позивачці до страхового стажу спірних періодів здійснення підприємницької діяльності, суд з`ясував, що територіальним органом пенсійного фонду, за результатами проведеної позапланової перевірки у 2013 році, встановлено відсутність будь-якої заборгованості у позивача зі сплати страхових внесків. Також, суд встановив, що згідно довідки про результати позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства від 09.01.2013 за №17-2-20-2368317603, складеної ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя, порушень дотримання вимог податкового законодавства за період з 09.01.2010 по 09.01.2013 р.р. - не встановлено. Пунктом 1.16.1. вказаної довідки, контролюючим органом встановлено, що позивачка, за період з 09.01.2010 по 09.01.2013 р.р. була платником фіксованого податку. Суд також зауважив, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували той факт, що ним вчинялись певні дії щодо здійснення зустрічної перевірки документів для підтвердження спірного періоду.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скаржник вказує, що за долученими позивачкою до заяви про призначення пенсії документами, позивачці правомірно не зараховано до страхового стажу період з 27.08.1984 по 07.07.1988, оскільки у витягу з архіву від 05.02.2024 №04-25/Ж-18 зазначено прізвище, що не відповідає паспортним даним позивачки, які записано російською мовою. Також відповідач вважає, що позивачці правомірно не зараховано до страхового стажу періоди підприємницької діяльності, адже за період 13.07.1999 по 31.12.2003 не долучена інформація про систему оподаткування та в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків, а щодо інших спірних періодів підприємницької діяльності в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про сплату страхових внесків до пенсійного фонду. Відтак, скаржник наполягає, що страховий стаж позивачки складає 21 рік 6 місяців 12 днів, а отже спірне рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірним через відсутність у позивачки необхідного страхового стажу.
Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 08.10.2024 позивачка звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком за нормами статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Розгляд заяви та доданих до неї документів за принципом екстериторіальності здійснювався Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 16.10.2024 № 083850023641 відмовлено позивачці в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік. 
В рішенні зазначено: вік заявниці 59 років 11 місяців 5 днів. Необхідний страховий стаж, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 31 рік. Страховий стаж позивачки складає 21 рік 6 місяців 12 днів (з 01.06.2005 по 30.06.2024 обчислено за даними Реєстру з урахуванням відомостей про сплату страхових внесків), стаж для визначення права для призначення пенсії з урахуванням пункту 3.1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058 - 25 років 3 місяці 1 день. 
До страхового стажу не зараховано періоди роботи: 
з 27.08.1984 по 07.07.1988 у Запорізькому науково-дослідному інституті радіозв`язку, за архівним витягом від 06.02.2024 №04-25/Ж-18 Архівного управління Запорізької міської ради, оскільки в наказі від 05.07.1988 №121-к зазначено про звільнення « ОСОБА_2 (так у документі) ОСОБА_3 » з 07.07.1988, в якому прізвище не відповідає паспортним даним заявниці російською мовою. Повернутися до питання обчислення страхового стажу можливо після проведення перевірки архівної довідки про заробітну плату від 10.07.2024 №04-25/К-1226; 
з 13.07.1999 по 31.12.2003, оскільки до заяви не долучена інформація про систему оподаткування та в Реєстрі відсутня інформація про сплату страхових внесків; 
з 01.01.2004 по 31.05.2005, з 01.01.2006 по 28.02.2006, з 01.07.2006 по 31.07.2006, з 01.01.2007 по 28.02.2007, з 01.01.2008 по 31.01.2008, з 01.07.2008 по 31.07.2008, з 01.01.2009 по 31.01.2009, з 01.04.2009 по 31.05.2009, з 01.07.2009 по 31.07.2009, з 01.11.2009 по 30.11.2009, з 01.01.2010 по 31.03.2010, з 01.07.2010 по 31.07.2010, з 01.11.2010 по 30.11.2010 та з 01.01.2011 по 20.01.2013, оскільки в Реєстрі відсутня інформація щодо нарахування заробітної плати та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду.
Вважаючи таке рішення пенсійного органу протиправним, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з такого.  
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Згідно положень ч.1 ст.24 Закону України №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058-IV).
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року. До 01 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж).
Отже, до 01 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджені записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.
Відповідно до статті 62 Закону України №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відтак, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей про періоди роботи, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.
Як правильно з`ясував суд першої інстанції, в даному випадку трудова книжка позивачкою до заяви пенсійному органу не долучалась. В той же час разом із заявою про призначення пенсії за віком на підтвердження періоду роботи з 27.08.1984 по 07.07.1988 у Запорізькому науково-дослідному інституті радіозв`язку, позивачка подала пенсійному органу: супровідний лист Архівного управління Запорізької міської ради від 06.02.2024 № 04-21/18 з належним чином засвідченої копії листів особового рахунку за час роботи; архівний Витяг від 06.02.2024 № 04-25/Ж-18, виданий Архівним управлінням Запорізької міської ради, у якій наявна інформація про прийняття позивачку на роботу на посаду диспетчера у Запорізькому науково-дослідному інституті радіозв`язку згідно наказу № 217-к від 25.08.1984 та звільнення її з займаної посади за власним бажанням на підставі  ст. 38 КЗпП  УРСР по догляду за дитиною віком до 8 років на підставі наказу № 121-к від 05.07.1988; архівну довідку від 22.01.2024 № 04-25/К-2173, видану Архівним управлінням Запорізької міської ради, у якій міститься інформація про зміни у найменуванні Запорізького науково дослідного інституту радіозв`язку; архівну довідку від 10.07.2024 № 04-25/К-1226, видану Архівним управлінням Запорізької міської ради, у якій наявна інформація, що  позивачка значиться в особових рахунках працівників Запорізького науково - дослідного інституту радіозв`язку Міністерства промисловості засобів зв`язку СРСР за 1984-1988 роки; свідоцтво про укладення шлюбу від 08.03.1986, яким підтверджується зміна прізвища позивачки.
Дослідивши вказані документи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що вони в повній мірі підтверджують, що саме позивачка працювала на посаді диспетчера у Запорізькому науково-дослідному інституті радіозв`язку в період з 27.08.1984 (наказ № 217-к від 25.08.1984)   по 07.07.1988 (згідно наказ № 121-к від 05.07.1988). 
Пенсійний орган не заперечує трудову діяльність позивачки з 27.08.1984 по 07.07.1988, однак цей період не зараховує до страхового стажу позивачки через неточність у прізвищі позивачці, що вказано в архівному  витягу від 06.02.2024 № 04-25/Ж-18.
З цього приводу суд першої інстанції правильно зазначив, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок. 
Враховуючи, що період роботи позивачки і набутий нею стаж з 27.08.1984 по 07.07.1988 у Запорізькому науково-дослідному інституті радіозв`язку  підтверджується поданими пенсійному органу документами, допущена в архівному витягу від 06.02.2024 №04-25/Ж-18 Архівного управління Запорізької міської ради неточність у прізвищі позивачці,  про що вказує пенсійний орган, не впливає на право позивачки на включення вказаного періоду до її страхового стажу роботи.
Щодо зарахування до страхового стажу спірних періодів ведення підприємницької діяльності, суд апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції, вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно статті 8 Закону №1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, в тому числі: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно з пп.1 п. 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Крім того, відповідно до п. 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV Перехідні положення Закону №1058-IV  до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Відповідно до пп.2 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, в редакції на час звернення позивачки із заявою про призначення пенсії 02.08.2024, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:
- до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків,
- з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків,
- з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК) - індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб, яка містить дані про заробітну плату, страховий стаж та сплачені внески.
Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування також необхідною умовою є сплата страхових внесків за цей період, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з  додатком 4  до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1) – пп.2 п.2.1 розділу ІІ Порядку №22-1.
Відомості такої довідки містять інформацію про сплату страхових внесків, єдиного внеску з 01.07.2000, з часу запровадження персоніфікованого обліку. 
Суд першої інстанції правильно зазначив, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж, можуть бути документи про сплату страхових внесків, а періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть підтверджуватись  свідоцтвом про сплату єдиного податку  або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
При цьому відповідно до наведеного вище пп.2 п.2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 за періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку саме орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з  додатком 4  до Положення  № 10-1.
Суд апеляційної інстанції з цього приводу також зауважує, що  відповідно до частин першої-другої статті 21 Закону №1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону №1058-IV передбачено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 5 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998, персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі уповноважений орган).
Таким чином, відповідно до наведеного вище правового регулювання, обов`язок щодо перевірки відомостей про сплату позивачкою внесків до Пенсійного фонду України покладається на орган, що призначає пенсію (в даному випадку, на відповідача). Посилання відповідача на відсутність інформації про сплату страхових внесків впродовж періодів здійснення позивачкою підприємницької діяльності не може розцінюватись в якості правомірної підстави для відмови позивачці в призначенні пенсії за віком. 
В спірному випадку наявні у справі докази свідчать, що позивачка перебувала на обліку як фізична особа-підприємець у періоді з 13.07.1999 по 20.01.2013 та вела підприємницьку діяльність, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 12.11.2012 серії АА № 460750 та повідомленням про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем від 21.01.2013 № 72816.
Згідно повідомлення УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя від 15.01.2013 № 547/18-6, управлінням Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя призначено проведення позапланової перевірки у зв`язку з рішенням про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. 
За результатами проведеної позапланової перевірки позивачці видано довідку першим заступником начальника управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про відсутність заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових коштів до Пенсійного фонду.
Відповідно до складеної ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя Довідці від 09.01.2013 №17-2-20-2368317603 про результати позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, порушень позивачкою дотримання вимог податкового законодавства за період з 09.01.2010 по 09.01.2013 - не встановлено. Також відповідно до п. 1.16.1. цієї довідки, контролюючим органом встановлено, що позивачка, за період з 09.01.2010 по 09.01.2013 була платником фіксованого податку.
В свою чергу, відповідач, як орган, що призначає пенсію, відповідної перевірки не здійснив та не надав доказів, які б підтверджували або спростовували сплату позивачкою страхових внесків до Пенсійного фонду України у спірний період здійснення підприємницької діяльності.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 16.10.2024 № 083850023641 неможливо визнати обґрунтованими, а отже таке рішення не відповідає критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.2 КАС України), у зв`язку з чим є протиправним і підлягає скасуванню.
В свою чергу, встановлені у справі обставини з огляду на наявні у справі докази, зазначені вище, дають підстави для висновку, що періоди здійснення позивачкою підприємницької діяльності з 13.07.1999 по 31.12.2003; з 01.01.2004 по 31.05.2005, з 01.01.2006 по 28.02.2006, з 01.07.2006 по 31.07.2006, з 01.01.2007 по 28.02.2007, з 01.01.2008 по 31.01.2008, з 01.07.2008 по 31.07.2008, з 01.01.2009 по 31.01.2009, з 01.04.2009 по 31.05.2009, з 01.07.2009 по 31.07.2009, з 01.11.2009 по 30.11.2009, з 01.01.2010 по 31.03.2010, з 01.07.2010 по 31.07.2010, з 01.11.2010 по 30.11.2010 та з 01.01.2011 по 20.01.2013 підлягають зарахуванню  до її страхового стажу. 
Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення в його оскаржуваній частині.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі № 280/245/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров