Номер провадження: 22-ц/813/6861/25 
Справа № 517/625/25
Головуючий у першій інстанції Гончар І.В
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.
за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Роздільнянської окружної прокуратури у справі за позовом Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області, яка діє в інтересах Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області до ОСОБА_1 та Виробничо-торгівельної фірми «ОЛТІС» товариства з обмеженою відповідальністю про витребування земельної ділянки з незаконного володіння, на ухвалу Захарівського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Гончар І.В. 10 липня 2025 року у смт. Захарівка Одеської області, –

встановила:

У липні 2025 року Роздільнянська окружна прокуратура Одеської області, яка діяла в інтересах Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, звернулась до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_1 та Виробничо-торгівельної фірми «ОЛТІС» ТОВ про витребування земельної ділянки з незаконного володіння.
Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 10 липня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою представника Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області, який діє в інтересах Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області.
В апеляційній скарзі керівник Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вказаний спір підлягає розгляду у цивільному судочинстві з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 30 травня 2018 року у справі №569/2749/15-ц, у якій вирішено питання порушення правил суб`єктної юрисдикції. Зокрема, критеріями розмежування справ цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин. Позовні вимоги до кількох відповідачів, серед яких є хоча б одна фізична особа, мають розглядатися в одному провадженні, якщо такі вимоги однорідні, нерозривно пов`язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших вимог. Отже, розгляд справи де відповідачами є фізична особа та юридична особа слід розглядати за правилами цивільного судочинства.
Сторони про розгляд справи на 16 грудня 2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явились прокурор Савицький Д.С., представник ОСОБА_1 . 
Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно положень ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як вбачається з матеріалів справи, Войничівською сільською Радою народних депутатів Фрунзівського району Одеської області у 1992 році ОСОБА_2 було видано Державний акт на право постійного користування землею (серія Б № 056018) площею 49,75 га, яка знаходиться на території Войничівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (на даний час – Захарівська селища рада Роздільнянського району Одеської області) для створення СФГ. 
24 квітня 1997 було створено СФГ «СОРОЧАН», засновником якого є ОСОБА_2 – власник вищевказаної земельної ділянки. До членів СФГ «СОРОЧАН» входять – ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 17 червня 2021 рішенням Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області за № 501-VIII затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 14,9107 га ріллі з кадастровим номером 5125280900:01:001:0532 для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебуває в користуванні ОСОБА_2 на підставі Державного акта серії Б № 056018 від 1992 року. 
21 червня 2024 ОСОБА_1 спірним земельну ділянку з кадастровим номером 5125280900:01:001:0532, площею 14,9107 га було передано в користування іншому суб`єкту господарювання ВТФ «ОЛТІС» ТОВ на підставі договору оренди.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір пов`язаний із фактичним вибуттям із користування земельної ділянки, яка надавалася для ведення фермерського господарства, та участю у правовідносинах фізичної особи, яка є членом такого господарства, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про наявність господарської природи спору, що унеможливлює його розгляд у порядку цивільного судочинства.
Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.
Згідно ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно з п. 1, 6, 13 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (п. 1 ч. 1 цієї статті); справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (п. 6 ч. 1 цієї статті); вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (п. 13 ч. 1 цієї статті).
Таким чином, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 904/1083/18, на яку посилається скаржниця у касаційній скарзі.
У спорах щодо земельних відносин при розмежуванні юрисдикції між цивільними і господарськими судами на першому місці - зміст правовідносин і вже другорядне значення надається суб`єктному складу (фізична чи юридична особа). Адже господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності як за участю юридичних осіб, так і за участю фізичних осіб-підприємців, а в певних випадках і за участю осіб, які не мають статусу суб`єкта господарювання.
Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Аналогічні висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 922/1830/19.
Згідно із ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.
За змістом ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча би одна із сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними. Аналогічні висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 922/1830/19.
Справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на землю, реєстрації або обліку прав на землю, яка (права на яку) є предметом спору, сторонами яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, розглядаються в порядку господарського судочинства, а інші - за правилами цивільного судочинства.
Визначаючи юрисдикцію спору, необхідно зважати як на суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, так і на відповідний суб`єктний склад учасників у цій справі.
Аналогічні висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 28 квітня 2023 року у справі № 915/390/22, на яку в касаційній скарзі посилається скаржниця.
Як вже зазначалося вище, предметом позову у цій справі, що розглядається, є вимога про витребування земельної ділянки на користь Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області з незаконного володіння фізичної особи ОСОБА_1 , за яким зареєстровано право приватної власності на вказану земельну ділянку, та з незаконного володіння ВТФ «ОЛТІС» ТОВ (орендаря), яке користується нею на підставі договору оренди землі.
Таким чином, предметом позову є вимоги прокурора про витребування земельних ділянок з підстав їх незаконного вибуття з комунальної власності. При цьому власником земельної ділянки, про витребування якої прокурором заявлено позов, є фізична особа, яка є членом СФГ «СОРОЧАН» та не є засновником фермерського господарства, не передавала земельну ділянку до цього господарства, безоплатно отримала у власність спірну земельну ділянку, яка перебувала у користуванні СФГ «СОРОЧАН». При цьому надання такої земельної ділянки для ведення фермерського господарства відбувалося на загальних підставах, проте із земель, що вже перебували у постійному користуванні СФГ «СОРОЧАН». 
В той же час з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 фермерську діяльність на спірній земельній ділянці не здійснює та передав її в оренду ВТФ «ОЛТІС» ТОВ.
Оскільки на час звернення прокурора до суду із даним віндикаційним позовом належним відповідачем є фізична особа ОСОБА_1 , за яким зареєстровано право приватної власності на спірну земельну ділянку, колегія суддів суду доходить висновку, що такий спір за своїм суб`єктним складом та характером спірних правовідносин (нездійснення на земельній ділянці господарської діяльності її власником) підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи (власника земельної ділянки).
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2025 року у справі № 918/132/24, від 18 березня 2025 у справі № 918/443/24, від 23 квітня 2025 року у справі № 918/442/24 у подібних правовідносинах.
При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, не з`ясував обставини справи, у зв`язку із чим ухвала Захарівського районного суду Одеської області від 10 липня 2025 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, - 

постановила:

Апеляційну скаргу представника Роздільнянської окружної прокуратури – задовольнити.
Ухвалу Захарівського районного суду Одеської області від 10 липня 2025 року - скасувати. 
Цивільну справу за позовом Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області, яка діє в інтересах Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області до ОСОБА_1 та Виробничо-торгівельної фірми «ОЛТІС» товариства з обмеженою відповідальністю про витребування земельної ділянки з незаконного володіння – направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 08 січня 2026 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе