ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/19215/24 пров. № А/857/17412/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Заверухи О.Б., Матковської З.М.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу 16 Регіональної військово-лікарської комісії на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року (головуючий суддя: Ланкевич А.З., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 16 Регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила:
визнати протиправними та скасувати витяг з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії № 2076 від 05.10.2023 та рішення штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 13.07.2024 № 4465 про відмову у прийнятті постанови про причинний зв`язок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ;
зобов`язати відповідача, відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 року № 402, прийняти постанову про причинний зв`язок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_2 .
Посилається на те, що є дружиною солдата ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що причиною смерті слугувала травма, одержана в результаті транспортного нещасного випадку; причина смерті ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Вказала, що інформація про те, що ОСОБА_2 скоїв адміністративне або кримінальне правопорушення і його притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності відсутня. Після смерті чоловіка ОСОБА_2 , позивачка і їхні спільні діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримували пенсійні виплати від Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області, однак у подальшому розмір пенсійних виплат з невідомих причин зменшився. У зв`язку із цим, позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області з проханням надати належно завірені копії документів, на підставі яких призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Зазначила, що у квітні 2024 року отримала запитувані нею документи, серед яких містився, зокрема, витяг з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії № 2076 від 05.10.2023, підписаний одноособово підполковником медичної служби ОСОБА_5 , про причинний зв`язок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , пов`язаний нібито з порушенням правил дорожнього руху. У подальшому, 08.06.2024 позивачка звернулась у 16 Регіональну військово-лікарську комісію з проханням надати належним чином завірену копію постанови про причинний зв`язок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , однак у відповідь отримала відмову. Вважає, що витяг з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії №2076 від 05.10.2023 є протиправний, адже такий не відповідає формі, наведеній у додатку 19 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 року № 402 (далі Положення № 402). Крім того, не згідна з діями відповідача, пов`язаними з відмовою у прийнятті постанови про причинний зв`язок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а тому звернулась до суду за судовим захистом. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення 16 Регіональної військово-лікарської комісії стосовно солдата ОСОБА_2 , оформлене протоколом засідання № 2076 від 05.10.2023.
Зобов`язано 16 Регіональну військово-лікарську комісію повторно розглянути документи стосовно солдата ОСОБА_2 про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що при складанні протоколу засідання штатної НОМЕР_1 РВЛК за № 2076 від 05 жовтня 2023 року, всі вимоги членами комісії було дотримано відповідно до додатку 19 Положення № 402 та Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України 31 січня 2024 № 40. Жодних аргументів щодо невірного застосування норм Положення № 402 фахівцями комісії при розгляді документів щодо встановлення причинного зв`язку смерті солдата ОСОБА_2 судом встановлено не було. Також вказують, що задоволення позовних вимог в частині зобов`язання НОМЕР_1 РВЛК повторно розглянути документи позивача та прийняти певну постанову у відповідності до норм Положення № 402 є втручанням у дискреційні повноваження 16 РВЛК.
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом встановлено, що Позивач, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), була одружена із ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 23.10.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області. Від шлюбу народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.03.2023 року № 3/166, солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проходив військову службу у Збройних Силах України у періоди: з 12.06.1998 року по 11.11.1999 року строкова військова служба у Військовій частині НОМЕР_3 ; у період з 28.02.2022 року по 08.03.2022 року військова служба по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_4 ; у період з 09.03.2022 року по 17.08.2022 року військова служба по мобілізації у Військовій частині НОМЕР_5 .
Солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув у результаті транспортного нещасного випадку, смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Вказаний факт підтверджується вищезазначеною довідкою від 23.03.2023 за № 3/166 та наказом командира Військової частини від 06.09.2022 року № 177 про виключення солдата ОСОБА_2 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Постановою слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області Гавриш А.Р., 18.08.2022 була проведена судово-медична експертиза трупу гр. ОСОБА_2 та складений висновок експерта № 398/Е, який був закінчений 25.08.2022 та переданий до слідчого відділу Новомосковського РВП. При судово-токсилогічному дослідженні крові із трупа ОСОБА_2 не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти.
Згідно постанови про закриття кримінального провадження слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області Гавриш А.Р. від 28.09.2022, у даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Mitsubishi L 200» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.12.1, п.12.6 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. Кримінальне провадження № 12021041350000763 від 17.08.2022 закрито у зв`язку із встановленням відсутності ознак кримінального правопорушення.
Командиром Військової частини НОМЕР_5 затверджено 02.10.2022 акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2. Як вказано у цьому акті, службовим розслідуванням встановлено, що даний випадок трапився внаслідок особистої необережності солдата ОСОБА_2 , нехтуванням правил дорожнього руху.
Листом Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області від 16.04.2024, на заяву позивачки від 12.04.2024, надано запитувані нею документи, серед яких містився, зокрема, витяг з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії № 2076 від 05.10.2023 про причинний зв`язок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Зазначено, що причиною смерті її чоловіка послужила травма, одержана в результаті нещасного випадку (ДТП внаслідок порушення водієм п.п. 12.1, 12.6 Правил дорожнього руху України) і причина смерті ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
Листом 16 Регіональної військово-лікарської комісії від 13.07.2024 за № 4465, на заяву позивачки від 08.06.2024, щодо надання їй належним чином завіреної копії постанови про причинний зв`язок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , повідомлено, що запитувана нею інформація про порушення солдатом ОСОБА_2 вимог п.п.12.1 та 12.6 Правил дорожнього руху України міститься у постанові про закриття кримінального провадження від 28.09.2022 слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області. Отже, враховуючи вищезазначене, фахівцями 16 РВЛК рішення про встановлення причинного зв`язку травми, у т.ч., що призвела до смерті військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , прийнято в межах повноважень та згідно вимог Положення № 402.
Позивачка вважає, що витяг з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії № 2076 від 05.10.2023 є протиправний, адже такий не відповідає формі, наведеній у додатку 19 до Положення № 402 (далі Положення № 402). Зокрема, витяг № 2076 від 05.10.2023 не підписаний членами комісії (не менше двох), які брали участь у засіданні, та секретарем комісії у день засідання комісії; розділ ІХ. Висновок комісії та розділ Х. Постановили (вирішили) взагалі відсутні у спірному витягу. Крім того, позивачка не згідна з діями відповідача, пов`язаними з відмовою у прийнятті постанови про причинний зв`язок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ..
Оскільки позивачка вважає протиправними дії відповідача, звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення, оформлене протоколом засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії № 2076 від 05.10.2023, в частині, що стосується позивачки, прийняте не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Суд звертає увагу, що невиконання відповідачем законодавчо встановлених вимог щодо форми акта індивідуальної дії вказує на його протиправність. А тому, спірне рішення слід скасувати як протиправне. Також суд першої інстанції зазначив, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу. Таким чином, суд першої інстанції з метою належного способу захисту порушеного права позивачки вважав за необхідне, відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вийти за межі позовних вимог та застосувати належний спосіб захисту порушеного права позивачки шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути документи стосовно солдата ОСОБА_2 про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення суду.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, позивачкою не оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, а тому, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду у частині задоволення позову.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).
В розумінні п.1.2 розд. І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Основними завданнями військово-лікарської експертизи є, серед іншого: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Пунктом 2.1 розд. І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до пункту 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Відповідно до п.п.2.3.5 та 2.4.10 розділу І Положення № 402, постанови ВЛК регіонів та ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Відповідно до п. 2.4.5 розділу І Положення № 402, ВЛК регіону має право, зокрема: приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК; приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).
Згідно з п. 20.1 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.
Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).
Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України визначено у главі 21 розділу ІІ Положення № 402.
Так, відповідно до п. 21.9 розділу ІІ цього Положення, визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, особи, звільненої з військової служби, проводиться штатними ВЛК.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19 (п. 21.3 розділу ІІ Положення № 402).
Згідно з п. 21.5 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема: в) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку (вказується вид події, що призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане військовослужбовцем у результаті нещасного випадку за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок вчинення ним правопорушення.
Відповідно до п. 21.7 розділу ІІ Положення № 402, постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі.
Отже, із наведених вище норм Положення № 402 слідує, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які серед іншого, визначають причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.
Отже, чинним законодавством встановлений порядок вирішення спірних питань при встановленні причинного зв`язку та оформленні його результатів, зокрема шляхом оскарження постанов ВЛК до ВЛК вищого рівня або в судовому порядку.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка не погоджується з рішенням 16 Регіональної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті її чоловіка ОСОБА_2 , яке оформлене протоколом, оскільки такий не відповідає формі, наведеній у додатку 19 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 року № 402 (далі Положення № 402).
Відповідно до п. 21.30 розділу ІІ Положення № 402, постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), що зумовило безпосередню, основну причину смерті, приймається в одному із формулювань, вказаних у пунктах 21.5, 21.6 розділу II цього Положення, з обов`язковим додаванням перед словом «ТАК» або «НІ» слів «яке призвело до смерті, та причина смерті».
Згідно з п. 22.1 розділу ІІ Положення № 402, дані про тих, хто пройшов медичний огляд (прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, військове звання, військова частина, місяць та рік призову на військову службу тощо), діагноз та постанова ВЛК про ступінь придатності до військової служби та про причинний зв`язок записуються в Книгу протоколів засідань ВЛК (ЛЛК).
Відповідно до п. 22.2 розділу ІІ Положення № 402, книга протоколів засідань військово-лікарської комісії ведеться у всіх ВЛК секретарями цих комісій. Протоколи засідань ВЛК підписуються головою, членами комісії (не менше двох), які брали участь у засіданні, та секретарем комісії у день засідання комісії.
Штатні ВЛК ведуть книгу протоколів тільки на осіб, які пройшли медичний огляд безпосередньо в цих комісіях, та алфавітний облік розглянутих протягом року свідоцтв про хворобу (довідок ВЛК).
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть, є одним із завдань військово-лікарської експертизи. Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19 (п.21.3 розділу ІІ Положення № 402).
При цьому, для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК разом із заявою військовослужбовця (члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця) або разом із листом командира (начальника) військової частини (закладу, установи), ТЦК та СП надається визначений п. 21.25 розділу ІІ Положення № 402 перелік документів.
Як видно з матеріалів справи, спірна постанова у формі протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії прийнята не за формою, наведеною в додатку 19 до Положення № 402. Зокрема, не підписана усіма членами комісії (не менше двох), які брали участь у засіданні, та секретарем комісії.
Водночас, суд апеляційної інстанції вказує, що жодних пояснень з цього приводу відповідач не надав як при винесенні рішення судом першої інстанції, так і при перегляді справи в суді апеляційної інстанції. 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення, оформлене протоколом засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії № 2076 від 05.10.2023, в частині, що стосується ОСОБА_2 , прийняте не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що невиконання відповідачем законодавчо встановлених вимог щодо форми акта індивідуальної дії вказує на його протиправність, а тому, спірне рішення слід скасувати.
Щодо доводів апелянта про те, що задоволення позовних вимог в частині зобов`язання 16 РВЛК повторно розглянути документи позивачки та прийняти певну постанову у відповідності до норм Положення № 402 є втручанням у дискреційні повноваження 16 РВЛК, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Так, питання встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв, у тому числі тих, що призвели до смерті, у військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК є дискреційними повноваженнями ВЛК.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підстав прийняття певного висновку. Оцінка підстав висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі № 160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Водночас, як встановлено вище судом, спірна постанова у формі протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії прийнята не за формою, наведеною в додатку 19 до Положення № 402, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.
Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач без дотримання певної процедури прийняв спірну постанову, оформлену протоколом, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що правильно обраним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання 16 Регіональної військово-лікарської комісії повторно розглянути документи стосовно солдата ОСОБА_2 про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення суду.
При обранні способу відновлення порушеного права позивачки, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 у справі «Гурепка проти України», заява № 61406/00); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26.10.2000 у справі «Кудла проти Польщі», заява № 30210/96, рішення від 16.08.2013 у справі «Гарнага проти України», заява № 20390/07).
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права. Обраний судом першої інстанції спосіб задоволення позовних вимог позивачки не буде втручанням в дискреційні повноваження відповідача.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу 16 Регіональної військово-лікарської комісії залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року у справі № 380/19215/24 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська