П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/28566/24	

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
21.02.2025 року;
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді – Єщенка О.В.
суддів – Крусяна А.В.
– Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.08.2024р. №155750005652 щодо відмови у призначенні пенсії;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити з 30.07.2024р. пенсію, зарахувавши до страхового стажу періоду роботи з 12.05.1994 по 06.12.2008 роки за Списком №1, а також зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1991 по 25.09.1992р.;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати подання заяви, а саме з 30 січня 2024 року.
В обґрунтування позову зазначено, що до заяви про призначення пенсії позивачем надані документи, що підтверджують його право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.08.2024р. №155750005652 щодо відмови у призначенні пенсії є протиправним.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.08.2024р. №155750005652 щодо відмови у призначенні пенсії.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 12.05.1994 по 06.12.2008 роки за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1991 по 25.09.1992р.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.07.2024р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.
Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надана позивачем до пенсійного органу трудова книжка підтверджує періоди навчання та роботи позивача за списком №1, що надає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також, суд першої інстанції зазначив, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови особі у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що вимоги позивача про призначення пенсії на пільгових умовах не підтверджено належним чином оформленими відомостями трудової книжки, зокрема про записи про навчання з 01.09.1991 по 26.06.1992 та з 15.06.1992 по 25.09.1992, які не підтверджено записами про дату видачі в свідоцтві та дипломі. При цьому, до заяви про призначення пенсії копії диплому та свідоцтва про навчання не було долучено, отже, трудова книжка не є належним доказом по справі.
Поряд з цим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону 1058 обов`язковою умовою для зарахування періоду роботи особи до пільгового стажу є підтвердження характеру умов праці результатами атестації робочого місця. Відсутність відповідних документів про результати атестації робочого місця не породжує у особи права на зарахування періоду роботи до пільгового стажу. При зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 надаються документи про результати проведення атестації робочого місця. Період роботи з 12.05.1994 по 06.12.2008 не було зараховано до пільгового стажу за Списком №1, оскільки позивачем до Головного управління не було надано документів, які підтверджують проведення атестації робочого місця Позивача за зазначений період, а також у зв`язку з відсутністю у довідці № 6 від 16.04.2014 усіх необхідних відомостей для зарахування періоду роботи до пільгового стажу. Зокрема, довідка не містить відомостей про періоди відпусток без збереження заробітної плати або про відсутність відповідних відпусток, не містить відомості про відповідність посади Позивача усім Спискам № 1, які були чинними у період роботи позивача та не містить посилання на накази про результати проведення атестації робочого місця позивача. Не враховано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 6 від 16.04.2014, оскільки є посилання не на всі постанови КМУ за період роботи з 12.05.1994 по 06.12.2008, відсутні посилання на накази про проведення атестацій робочих місць за вищезазначений період та відсутня інформація про перебування чи не перебування у відпустках без збереження заробітної плати.
З огляду на наведене, підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність у відповідному списку виробництв, робіт, професій і посад, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, професії (посади), яку обіймає (обіймав) працівник, виробництв, на якому працює (працював), та роботи, яку виконує (виконував); зайнятість на вказаних роботах протягом повного робочого дня, а також підтвердження шкідливих умов праці працівників за результатами атестації робочих місць, а до 21.08.1992 – підтвердження документами відповідних умов праці. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на таку пенсію. Таким чином, відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Відтак, надана позивачем довідка не може бути належним доказом для підтвердження пільгового стажу роботи за Списком № 1 за період з 12.05.1994 по 06.12.2008.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта та відсутність підстав для скасування судового рішення.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 30.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно із п.1 ч.2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Подана заява за принципом екстериторіальності (відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Так, рішенням від 06.08.2024 року №155750005652 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку згідно із п. 1 ч.2. ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до змісту вказаного рішення, пенсійним органом зазначено, що наступне: дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 30.07.2024. Вік заявника 50 років 0 місяців 5 див.
Право на пенсію згідно з п.1 ч.2 ст. 114 Закону №№ 1058 мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на назначених роботах
Працівникам, які не мають зазначеного вище стажу робіт зі шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам – на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Відповідно до наданих документів страховий стаж складає 26 років 1 місяць 8 днів, в тому числі пільговий стаж за списком № 1 - 0 років 0 місяців 0 днів.
В результаті розгляду документів, доданих до заяви, не зараховано: період навчання 01.09.1991 року по 26,06, 1992 рік, з 15.06.1992 року по 25.09.1992 рік згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 22.02.1994 року, оскільки відсутня дата видачі в свідоцтві та дипломі. Сканкопія свідоцтва та диплому до заяви про призначення пенсії не долучено. Вказані періоди навчання потребують уточнення.
Додатково зазначено, що не враховано Довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №6 від 16.04.2014 року, оскільки зазначені не всі Постанови Кабінету міністрів України за період роботи з 12.05.1994 року по 06.12.2008 рік, відсутні посилання на накази про проведення атестацій робочих місць за вищезазначені період роботи та відсутня інформація про перебування/не перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Пільгова довідка потребує перевірки.
Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку відсутністю необхідного пільгового стажу
На думку позивача не зарахування періоду його навчання а також періоду роботи з 12.05.1994 року по 06.12.2008 рік за Списком №1 є протиправним та таким, що порушує його право на пенсію передбачене Конституцією України, у зв`язку з чим останній звернувся до суду першої інстанції з відповідним позовом.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
У ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовуються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.
Частиною 1 ст.9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За визначенням, наведеним у ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Як передбачено ч.4 цієї статті, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим же Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються у відповідності до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону (ч.1 ст.114 Закону №1058-IV).
На пільгових умовах пенсія за віком, згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
Як вбачається з матеріалів справи, пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1991 по 25.09.1992р., а також пільговий стаж роботи період за період з 12.05.1994 по 06.12.2008 роки.
Судова колегія зазначає, що спірні періоди навчання та роботи позивача підтвердженні записами трудової книжки НОМЕР_2 від 22.02.1994 року, зокрема запис №1 – 15.06.1992 року по 29.09.1992 року – навчання в ДОС ААФв в графі «На підставі чого внесений запис (документ, його дата та номер)» зазначено – свідоцтво № НОМЕР_3 ; запис №2 01.09.1991 року по 26.06.1992 рік – навчання в Сімферопольському профучилищі №26, в графі «На підставі чого внесений запис (документ, його дата та номер)» зазначено – диплом НОМЕР_4 ; запис №3 від 22.02.1994 року – прийнятий слюсарем по 3 розряду цеху Помол цемвиробництва – наказ 21п від 14.02.94 року; запис №4 від 12.05.1994 року – переведений помічником машиніста цементних млинів по четвертому розряду цеха цементного виробництва – наказ №46 к від 10.05.94 року; запис №5 від 30.11.1994 року – у відповідності з Законом України «Про пенсійне забезпечення», постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення як слюсарю-ремонтники з 22.02.1994 року по 11.05.1994 наказ 21к від 14.02.1994 року і як помічник машиніста цементних млинів – наказ №186к від 30.11.1994 року; запис №6 від 25.11.1999 року – за результатами атестації робочих місць по умовам праці підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 розділ ХIV «Виробництво будівельних матеріалів» підрозділ «Виробництво цементу», як помічник машиніста цементних млинів (позиція по списку 1140100а-16883); запис №7 від 16.03.2000 року – у зв`язку з реєстрацією АПК «Будіндустрії» в КО «Комбінат будівельної індустрії» залишений на колишній роботі – наказ 51 від 16.03.2000 року; запис №8 від 12.09.2000 року – у зв`язку з перереєстрацією КО «Комбінат будіндустрії та Ко» в ЗАО «Бахчисарайский комбінат «Будіндустрії» залишений на колишній посаді – наказ №198 від 28.09.2000 року; запис №9 від 01.12.2005 року – присвоєно 5 розряд машиніста цементних млинів цеха «Помол» - наказ №628 від 26.12.2005 року; запис №10 від 07.12.2008 року – переведений змінним майстром цеха «Помол» - наказ №221к від 09.12.2008 року.
Згідно довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №6 від 16.04.2014, позивач працював повний робочий день в ЧАО «Бахчисарайський комбінат «Будіндустрії» у період з 12.05.1994 року по 06.12.2008 рік в виробництві – будівельних матеріалів (виробництво цементу) за професією, посадою – помічник машиніста цементних млинів/ машиніст цементних млинів, що передбачена Списком №1 розділ ХVI підрозділ 1 код КП 14.1а підстава Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36 за період з 12.05.1994 по 06.12.2008 рік, 14 років 06 місяців 24 дні. Підстава для видачі – Наказ №46-к від 10.05.1994 року, Особова картка Т-2, плани по роботі, платіжна відомість. Додаткові відомості – умови праці не змінилися. 
Довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №6 від 16.04.2014 підписана Головою правління С.А. Лукьянец, начальником відділу кадрів – Л.В. Фоменко та головним бухгалтером – С.В. Чуйко.
Слід зазначити, що відповідно до п.1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби або навчання, а також архівними установами.
Пунктами 3 та 20 зазначеного Порядку регламентовано, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи чи містяться неправильні або ж неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, що наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (Додаток №5). У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, системний аналіз вказаних правових норм беззаперечно вказує на те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.02.2018р. у справі №234/13910/17, від 07.03.2018р. у справі №233/2084/17, від 04.03.2020р. у справі №367/945/17, від 27.04.2020р. у справі №367/4230/17 та від 23.09.2021р. у справі №227/4273/16-а.
Як вже зазначалось наявною у справі трудовою книжкою підтверджено період навчання позивача з 01.09.1991 по 25.09.1992р., а також пільговий стаж роботи з 12.05.1994 по 06.12.2008 роки за Списком №1.
У зв`язку із чим, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що доводи УПФУ про відсутність правових підстав для зарахування до страхового стажу періоду навчання позивача з 01.09.1991 по 25.09.1992р., а також до пільгового стажу періоду роботи з 12.05.1994 по 06.12.2008 роки є необґрунтованими та не відповідають законодавству, що регулює спірні правовідносини.
Стосовно доводів відповідача про те, що довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній неврахована пенсійним органом, з підстав того, що містить посилання не на всі постанови КМУ за період роботи з 12.05.1994 по 06.12.2008, відсутні посилання на накази про проведення атестацій робочих місць за вищезазначений період та відсутня інформація про перебування чи неперебування у відпустках без збереження заробітної плати, судова колегія зазначає, що позивач не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві.
При цьому, неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.
Відповідний правозастосовний підхід узгоджується з позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17.
Стосовно доводів скаржника, як одну з підстав відмови позивачу призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відсутність у поданих документах інформації про результати атестації відповідного робочого місця за умовами праці, слід зазначити наступне.
01.08.1992 Постановою Кабінету Міністрів України № 442 затверджений Порядок проведення атестації робочих місць за умовами правці (далі - Порядок № 442).
Відповідно до пункту 1 Порядку №442 атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Згідно положень пункту 3 Порядку № 442 атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ. Відомості про результати атестації робочих місць заносяться роботодавцем до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (пункт 8 Порядку № 442).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Згідно пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
На думку колегії судді суд першої інстанції слушно зауважив на тому, що, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце якої підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
Сукупність правових норм дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.
У зв`язку із чим, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що доводи УПФУ про відсутність правових підстав для зарахування спірних періодів навчання позивача, а також періоду роботи до пільгового стажу є необґрунтованими та не відповідають законодавству, що регулює спірні правовідносини.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача колегія суддів не вбачає.
Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права і обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко 

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв