ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" лютого 2026 р. справа № 300/7873/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Іва-Транс» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, - 

В С Т А Н О В И В:
Приватне підприємство «Іва-Транс» (далі – ПП «Іва-Транс», позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області (далі – відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.09.2025 №022641.
Позовні вимоги мотивовані тим, що спірною постановою позивача притягнуто до відповідальності, яка передбачена абз. 6 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 34 000 грн за виконання резидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт». На думку позивача, постанова та акт, на підставі якого її винесено, містять суперечності. Так, згідно з актом №074166 від 10.07.2025 суть порушення на думку Служби з безпеки на транспорті полягає не у відсутності роздруківки а в тому, що на думку інспектора в Чернівецькій області в тахографі відсутня інформація про роботу та відпочинок водія ОСОБА_1 за період з 13.06.2025 по 14.06.2025 та з 17.06.2025 по 18.06.2025, який він зробив із таблички на моніторі власного ноутбука. На думку позивача, оскаржена постанова не містить чіткого викладу суті допущеного порушення. При цьому, зазначено, що у вказаний період водієм фактично відбулась перерва, що виключає наявність порушення. Також позивач послався на вимоги Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджено наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512, зокрема звернуто увагу, що відповідачем не проведено правильне оформлення матеріалів адміністративного правопорушення, що, відповідно, свідчить про протиправність винесеної постанови.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
23.01.2026 через систему «Електронний суд» позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просив зупинити стягнення з ПП «Іва-Транс» у виконавчому провадженні ВП №79968978 від 13.01.2026 на підставі виконавчого документа постанови відповідача від 10.09.2025 №022641 до набрання законної сили рішенням у даній справі. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 заяву про забезпечення позову від 23.01.2026 задоволено та зупинено стягнення у виконавчому провадженні №79968978 на підставі виконавчого документа – постанови від 10.09.2025 №022641, винесеної Відділом державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі. 
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 27.11.2025. Представник відповідача зазначила, що при проведенні рейдової перевірки перевірено транспортний засіб марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання міжнародних перевезень вантажів автомобільним транспортом. Під час перевірки виявлено порушення статей 34, 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутня інформація на паперовому носії при цифровому тахографі з 13.06.25 (23:29 час UТС+2) по 14.06.25 (12:54 час UТС+2) та 17.06.25 (18:00 час UТС +2) по 18.06.25 (06:52 час UТС+2) про роботу та відпочинок водія ОСОБА_2 , тобто порушення, відповідальність за яке передбачена вимогами статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (абз. 6 ч. 1). Зазначено. Що відсутність усіх необхідних документів, визначених положеннями Закону України «Про автомобільний транспорт», на момент проведення рейдової перевірки, знайшло своє відображення в акті від 10.07.2025 №074166, а спірна постанова від 10.09.2025 №022641 прийнята на основі цього акта. Наголошено на недоречність посилання позивача щодо необхідності зазначати в спірній постанові відомостей, передбачених Додатком 1 до Інструкції від 27.09. 2021 №512, оскільки позивач не притягувався до адміністративної відповідальності, до нього був застосований адміністративно-господарський штраф з підстав, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт». Також звернуто увагу на посилання позивача на Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, в нечинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції. Із урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 24-35). 
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а відповідач заперечення щодо їх задоволення, встановив наступне.
На підставі направлення на рейдову перевірку №002810 від 04.07.2025 (а.с. 36) старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) в Чернівецькій області 10.07.2025 на а/д Н-10 «Стрий-Мамалига» проведено рейдову перевірку на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 .
За наслідком проведеної перевірки посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) в Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті складено акт від 10.07.2025 №ОАР074166, у якому зафіксовано порушення позивачем вимог статей 34, 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме під час здійснення міжнародних перевезень вантажну перевізник не забезпечив виконання водієм вимог цього Закону, а саме: відсутня інформація на паперовому носії при цифровому тахографі з 13.06.25 (23:29 час UТС+2) по 14.06.25 (12:54 час UТС+2) та 17.06.25 (18:00 час UТС +2) по 18.06.25 (06:52 час UТС+2) про роботу та відпочинок водія ОСОБА_2 , відповідальність за що передбачена вимогами статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», абзац 6 частина 1 – виконання резидентом України міжнародних перевезень вантажів без документів, визначених ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 37). При цьому, в графі «Пояснення водія про причини порушень» водій ОСОБА_3 пояснень не зазначив та власноручно поставив власний підпис щодо ознайомлення із актом.
Надалі відповідачем призначено розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту №074166 на 02.09.2025, про що автомобільному перевізнику ПП «Іва-Транс» направлено повідомлення №70890/29/24-25 від 12.08.2025, в якому пропонувалось 02.09.2025 з 09 до 11 години прибути до Відділу Укртрансбезпеки (м. Івано-Франківськ, вул. Тополина, 3) для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с. 38). Таке повідомлення вручене позивачу 19.08.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 39).
Про наступний розгляд справи на 10.09.2025 автомобільному перевізнику ПП «Іва-Транс» направлено повідомлення №78076/29/24-25 від 03.09.2025 (а.с. 40), яке отримано позивачем 05.09.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 41).
За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 10.09.2025 Відділом державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №022641 до ПП «Іва-Транс» як до автомобільного перевізника за виконання перевезень вантажів без документів, визначених статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена частиною 1 абзацом 6 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 42).
Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №022641 від 10.09.2025 року була направлена ПП «Іва-Транс» 12.09.2025 супровідним листом за №81108/29/24-25 (а.с. 43) та отримана адресатом 18.09.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 41).
Не погоджуючись із вказаною постановою відповідача, вважаючи її такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства та без наявності на те обґрунтованих підстав, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» (надалі – Закон України №2344).
Відповідно до положень ст. 6 вказаного Закону, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Відповідно до частини 7 статті 6 Закону №2344-ІII, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування та ін.
Згідно з пунктом 1, абзацом 1 пункту 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 за №103 (далі – Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Абзацом 3 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 за №592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 за №1567 (надалі – Порядок №1567, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно із ст. 1 Закону України №2344, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Відповідно п. 2 Порядку №1567, рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі – транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до пунктів 4, 7, 8 Порядку №1567, рейдова перевірка проводиться на підставі направлення на рейдову перевірку (у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості) із зазначенням посадових осіб за формою згідно з додатком 1 (далі - направлення), що складається та підписується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу. Рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні, що не перевищує сім календарних днів. Рейдова перевірка проводиться шляхом зупинення транспортного засобу або без такого зупинення. Рейдова перевірка без зупинення транспортного засобу проводиться на автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, у місцях посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, у зонах габаритно-вагового контролю, на інших об`єктах, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Пунктом 5 Порядку №1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт. Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами, розробляється Укртрансбезпекою і затверджується Мінрозвитку.
В свою чергу. згідно з частиною першою статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.
Відповідно до статті 58 Закону України «Про автомобільний транспорт», контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті. Функціями контролю за здійсненням міжнародних автомобільних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом є:
контроль за виконанням перевізниками вимог міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень;
контроль та оформлення дозвільних документів на міжнародні перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом;
облік автомобільних транспортних засобів, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів і вантажів;
контроль технічного, санітарного та екологічного стану транспортних засобів, що впливає на безпеку руху та екологічну ситуацію;
перевірка транспортно-експедиторської документації та ліцензій на здійснення міжнародних перевезень пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом;
перевірка вагових і габаритних параметрів транспортних засобів;
контроль та нагляд за дотриманням правил перевезення небезпечних вантажів.
Так, згідно з приписами статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати:
дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення;
дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків;
свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;
сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України;
документи на вантаж.
Водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв – тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Статтею 59 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що резиденти України, які здійснюють міжнародні перевезення пасажирів чи вантажів, повинні мати передбачену законодавством документацію та забезпечувати всі види обов`язкового страхування, передбачені законодавством України.
Отже, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, в тому числі, додержання вимог ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. При цьому, при виконанні міжнародних перевезень, водії зобов`язані мати вичерпний перелік документів, установлених статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Окрім цього, суд зауважує, що Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №703 від 16.04.2025 затверджено Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті.
Так, відповідно до пункту 3 розділу III. Міжнародні перевезення вантажів резидентами України, при міжнародному перевезення вантажів передбачено перелік документів, який має бути у водія транспортного засобу при виконанні вантажних перевезень, зокрема: 
1) дозволи іноземних країн, територією яких будуть здійснюватися вантажні перевезення;
2) дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення - у разі перевищення вагових та/або габаритних обмежень, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів - у разі якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством України становить менше п`яти відсотків;
3) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;
4) документи на вантаж;
5) реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом - роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв;
6) завірена копія або витяг з ліцензії на здійснення міжнародних автомобільних перевезень вантажів у паперовому вигляді - у разі виконання перевезення у рамках Угоди між Україною та Європейським Союзом про вантажні перевезення автомобільним транспортом, яка затверджена Указом Президента України від 16 вересня 2022 року № 654 «Про затвердження Угоди між Україною та Європейським Союзом про вантажні перевезення автомобільним транспортом» (далі - Угода між Україною та Європейським Союзом про вантажні перевезення автомобільним транспортом);
7) підтвердні документи (договір або заявка на перевезення; коносаменти або товарно-транспортні накладні, або вантажні митні декларації, або книжки МДП) - у разі поїздки без вантажу, здійсненої транспортним засобом територією України, який виконує перевезення у рамках Угоди між Україною та Європейським Союзом про вантажні перевезення автомобільним транспортом;
8) видима та чітко ідентифікована наліпка на лобовому склі транспортних засобів, що здійснюють автомобільні перевезення, за зразком, визначеним у додатку І до Угоди між Україною та Європейським Союзом про вантажні перевезення автомобільним транспортом - у разі виконання перевезення у рамках цієї Угоди.
Відповідно до п. 13 Порядку №1567, у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки).
Згідно з пунктами 15, 16 Порядку №1567, матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи. Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративну процедуру». У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
Пунктом 19 Порядку №1567 передбачено, що за результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник:
за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5;
за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт (відповідальність за які не передбачена частиною першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт») виносить припис щодо усунення порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - припис) за формою згідно з додатком 6;
за відсутності належного підтвердження порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт виносить постанову про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 7.
Судом встановлено, що органом контролю у сфері автомобільного транспорту на підставі направлення на рейдову перевірку здійснено таку перевірку та за її наслідком посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) в Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті складено акт від 10.07.2025 №ОАР074166, у якому зафіксовано порушення позивачем вимог статей 34, 53 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вказаний акт підписано власноручно водієм Мисюгою Василем.
Отже, суд встановив, що у даному випадку перевірку здійснено уповноваженим суб`єктом та проведено її процесуальне оформлення згідно вищенаведених норм законодавства.
З цих підстав суд відхиляє доводи позивача про те, що рейдова перевірка не проводилась 10.07.2025, оскільки не складався акт проведення перевірки. 
Окрім того, 10.09.2025 розглянута справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої винесено спірну постанову до перевізника ПП «Іва-Транс» про застосування адміністративно-господарського штрафу як до автомобільного перевізника за виконання перевезень вантажів без документів, визначених статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена частиною 1 абзацом 6 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 42).
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та, відповідно, правомірно розглянув справу.
Щодо суті встановленого порушення, то суд зазначає таке.
07.09.2005 прийнято Закон України №2819 «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних Засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» (далі – Закон №2819), укладеної 01.07.1970 в м. Женева. Вказаний Закон №2819 набув чинності 11.10.2005.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про міжнародні договори України», ратифікація, затвердження, прийняття, приєднання - це залежно від конкретного випадку форма надання згоди України на обов`язковість для неї міжнародного договору.
Статтею 14 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що міжнародні договори набирають чинності для України після надання нею згоди на обов`язковість міжнародного договору.
Отже, з прийняттям Закону №2819 положення ЄУТР набрали чинності для України і є обов`язковими для виконання на її території всіма учасниками – Договірними Сторонами Європейської угоди з урахуванням поправок внесених до неї.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЄУТР, ця Угода застосовується на території кожної Договірної Сторони до всіх міжнародних автомобільних перевезень, що виконуються будь-яким транспортним засобом, зареєстрованим на території зазначеної вище Договірної Сторони або на території будь-якої іншої Договірної Сторони.
Відповідно до статті 1017 ЄУТР, Договірні сторони приписують встановлення та використання на транспортних засобах, зареєстрованих на їх території, контрольного пристрою відповідно до вимог цієї Угоди, включаючи деталі та додатки до нього. Контрольний пристрій за змістом цієї Угоди повинен відповідати, у тому, що стосується його конструкції, встановлення, використання та перевірки, вимогам цієї Угоди, включаючи деталі та додатки до нього. Вважається, що контрольний пристрій, що відповідає постанові (CEE) №3821/85 Ради від 20.12.1985, у тому, що стосується її конструкції, встановлення, використання та перевірки, відповідає вимогам цієї Угоди, включаючи деталі та додатки до нього.
Відповідно до статті 12-34 Розділу III «Використання обладнання» Додатку 32 «Контрольний пристрій» ЄУТР,
b) якщо через свою відсутність водій не може використовувати контрольний пристрій, встановлений на транспортному засобі, то періоди часу, зазначені нижче в підпунктах b), с) та d) другого абзацу пункту 3:
і) якщо транспортний засіб оснащений контрольним пристроєм відповідно до додатку І (аналоговий тахограф), проставляються на реєстраційному листку від руки автоматично або іншим способом розбірливо і без помарок; або
ІІ) якщо транспортний засіб оснащений контрольним пристроєм відповідно до додатку 1В (цифровий тахограф), проставляються в картці водія з використанням ручного пристрою для введення даних, передбаченого в обладнанні, що записує.
3. Водії:
- забезпечують відповідність зазначеного на реєстраційному аркуші часу 8 офіційному часу країни реєстрації транспортного засобу,
- наводять у дію комутаційні механізми, що дозволяють окремо та чітко реєструвати такі періоди часу:
a) під знаком О або 35: тривалість керування;
b) під знаком X або 36 всі інші періоди роботи;
c) під знаком 37: інші періоди перебування на робочому місці, а саме: - час очікування, тобто, період, протягом якого водії не зобов`язані залишатися на своїх робочих місцях, інакше як для реагування на можливі сигнали до початку або відновлення водіння або до виконання іншої роботи, - час, проведений поряд з водієм у процесі руху транспортного засобу, - час, проведений на спальне місце в процесі руху транспортного засобу,
d) під знаком 38 перерви в управлінні та періоди щоденного відпочинку.
7. b) Якщо водій керує транспортним засобом, оснащеним контрольним пристроєм відповідно до додаванням 1В, то він має бути готовий пред`явити щоразу, коли цього вимагатиме інспектуючи посадова особа:
i) картку водія, власником якої він є;
ii) будь-які записи, зроблені вручну, та роздруківку, зроблену протягом поточного тижня та попередніх 28 календарних днів, як це вимагається відповідно до цієї Угоди;
iii) реєстраційні листки, що відповідають тому ж періоду часу, про який йдеться у попередньому підпункті та протягом якого він керував транспортним засобом, оснащеним контрольним пристроєм відповідно до додавання 1.
Суд з`ясував, що у виниклих правовідносинах відповідно до вимог ЄУТР, Конвенції міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, яка ратифіковані Законом України №129 від 06.03.2008, а також статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», на виконання своїх повноважень та з метою перевірки тривалості робочого часу та часу відпочинку водія, який виконував міжнародні перевезення пасажирів, у водія було витребувано роздруківку на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок з його особистої карти водія.
Відповідно до приписів чинного законодавства, роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок повинна містити інформацію щодо того водія, який перебуває за кермом, а зазначене можливе тільки за умови використання ним персональної картки водія. Відсутність документу – картки водія автоматично тягне за собою відсутність документу – роздруківки на паперовому носії інформації про його ж роботу та відпочинок, що є порушенням вимог статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» .
Отже, роздруківка на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв є документом передбаченим статтею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» необхідним для виконання міжнародних перевезень для усіх перевізників (і резидентів, і нерезидентів) та видів перевезень (і пасажирських, і вантажних), які використовують у своїх ТЗ цифровий тахограф, який є фактично обов`язковим при виконанні міжнародних перевезень ТЗ, обладнаним цифровим тахографом, а інші документи, наведені в частинах 3, 4, 5, 6 статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» є спеціальними для кожного з видів перевезень (вантажних/пасажирських) та особи перевізника (резидент/нерезидент).
Суд встановив, що під час проведення рейдової перевірки 10.07.2025 посадовою особою Укртрансбезпеки за допомогою програми ТаchoScan, призначеної для зчитування даних з цифрового тахографа, здійснено перевірку даних з тахографа за період з 12.06.2025 по 10.07.2025, та встановлено відсутність використання картки водія за період з 13.06.25 (23:29 час UТС+2) по 14.06.25 (12:54 час UТС+2) та 17.06.25 (18:00 час UТС+2) по 18.06.25 (06:52 час UТС+2).
Таким чином, суд з`ясував, що у даному випадку мало місце порушення позивачем вимог статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме виконання резидентом України міжнародних перевезень вантажів без документів, визначених ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідальність за допущення такого порушення передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Так, відповідно до абзацу 6 частини 1 вказаної статті Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З огляду на викладене, враховуючи встановлений і доведений факт порушення ПП «Іва-Транс» вимог ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», суд дійшов переконання, що відповідачем правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.09.2025 №022641
Окрім цього, суд відхиляє посилання позивача на Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512, оскільки, як вірно зазначено представником відповідача, ПП «Іва-Транс» не притягувалося до адміністративної відповідальності, натомість до нього застосований адміністративно-господарський штраф з підстав, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт».
Так, під час рейдової перевірки 10.07.2025 не складався протокол про адміністративне правопорушення, а складався акт проведення перевірки відповідно до Порядку №1567, на підставі якого було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, яка не відноситься до адміністративних стягнень, визначених у статті 24 КУпАП. 
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10). 
Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищезазначені норми законодавства та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а відповідач довів правомірність своїх дій, і як наслідок, відсутні підстави для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.09.2025 №022641, оскільки вона винесена відповідно до норм чинного законодавства.
За таких обставин, суд вважає, що даний адміністративний позов не підлягає до задоволення.
Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
у задоволенні позову Приватного підприємства «Іва-Транс» (код ЄДРПОУ 33162495, вул. Національної Гвардії, 16А/11, м. Івано-Франківськ, 76005) до Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845, вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150) в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області (вул. Тополина, 3, с. Угорники, Івано-Франківська обл., 76492) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Відповідачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя  /підпис/  Кафарський В.В.