ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2806/25 Справа № 199/12810/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - ВОРОБЙОВ В. Л. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 грудня 2025 року                                                        Кривий Ріг 
04.12.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного  суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг при секретарі судового засідання Шевечнко В.В. апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньожніпровського районного суду міста Дніпра від 29.09.2025р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , НОМЕР_2 бригада, командир відділення водіїв 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
       
                                        в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі: 
- вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постанова суду першої інстанції 
не відповідає вимогам ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП;
- вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

       Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином, до судового засідання не прибув, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст. 268 КУпАП. 

       Суд апеляційної інстанції перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги захисника за таких підстав.

       Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 02.09.2025р. приблизно о 12-00 годині, за адресою: Донецька область, с. Завидо-Борзенка, вул. Польова, 8,  ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Водій  ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та у медичному закладі, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП».

       В обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції поклав:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 441297 від 02.09.2025р., де викладені обставини скоєння правопорушником  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- безперервний відеозапис з нагрудних камер патрульних поліцейських, переглянутими судом, де зафіксований факт вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- направлення ОСОБА_1 на проходження огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відносно  ОСОБА_1 ;
- довідку відносно  ОСОБА_1 про наявне посвідчення водія.
       Суд першої інстанції після аналізу встановлених фактичних обставини та оцінки наведених доказів в їх сукупності, дійшов висновку про наявність в діянні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його вини.

       Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не може погодитись із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, що перешкодило суду першої інстанції вирішив їх в точній відповідності із законом.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги вважає, що суд першої інстанції не дотримався принципів повноти та всебічності судового розгляду, за таких підстав.
Так, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення в розділі: «Місце скоєння та суть адміністративного правопорушення, опис установлених даних» вказано - «02.09.2025р. приблизно о 12-00 годині, за адресою: Донецька область, с. Завидо-Борзенка, вул. Польова, 8, водій керував транспортним засобом ВАЗ 2109 з державним номерним знаком НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. 
Тобто фактичні обставини справи, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення не містять відомостей про особу, яка керувала транспортним засобом, лише зазначено – водій.
В свою чергу, суд першої інстанції, визнаючи доведеними фактичні обставини справи формулювання обвинувачення навів у іншому змісті, що є неприпустимим. 

Крім того, суд першої інстанції, ознайомившись із відеозаписом, доданим до справи, дійшов висновку, що відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 ЗУ "Про Національну поліцію".
За висновком суду першої інстанції, відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення  ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Суд першої інстанції вважав, що подія зафіксована на відеозапису повністю узгоджується з доказами та з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції дослідивши відеозапис, долучений до матеріалів справи встановив, що відеозапис починається з 12год. 10 хвилин. Факту руху транспортного засобу не зафіксовано, ОСОБА_1 перебуває на пасажирському місці патрульного автомобіля, особа, яка веде відео фіксацію, цікавиться яким транспортним засобом керував ОСОБА_1 , та номерний знак даного транспортного засобу.
Таким чином відеозапис не фіксує факту та часу руху транспортним засобом, моменту його зупинки, посадової особи, яка здійснила таку зупинку, особи, яка керувала транспортним засобом, наведені відомості встановлені зі слів ОСОБА_1 . 
Також суд апеляційної інстанції зазначає, що при висловленні вимоги працівником поліції ОСОБА_1 щодо огляду на стан сп`яніння, було оголошено ознаки сп`яніння, якими є запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відеозапис ведеться у достатній близькості до обличчя ОСОБА_1 , щоб об`єктивно бачити, що його обличчя має природне забарвлення. При цьому, ОСОБА_1 , поводиться природно, мова звичайна, на питання відповідає адекватно. Наведене дає підстави вважати, що ознаки сп`яніння, наголошені ОСОБА_1 , є формальними.
При цьому, ОСОБА_1 пояснює, що виконує бойове завдання, пов`язане з евакуацією військовослужбовців, та йому треба поспішати. 

Суд апеляційної інстанції вважає, необхідним наголосити, що стандарт доведення поза розумним сумнівом, наведений, наприклад, у рішенні ЄСПЛ від 12.09.2008р. у справі «Яременко проти України» (заява № 15825/07), та у рішенні ЄСПЛ від 27.02.2009р. у справі «Спінов проти України» (заява № 34331/03), означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які б виключали будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і особа є винною у вчиненні цього правопорушення. 

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції передчасними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що не відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Таким чином, враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги про скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

                                                п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньожніпровського районного суду міста Дніпра від 29.09.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік – задовольнити.

Постанову Амур-Нижньожніпровського районного суду міста Дніпра від 29.09.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік -  скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя