КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2026 року м. Київ справа №640/21191/22
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панченко Н.Д., розглянувши у місті Києві у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянки Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся представник громадянки Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, у якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 від 13.10.2021;
- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання № НОМЕР_2 від 17.01.2022;
- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання громадянки Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов обґрунтовано тим, що відповідач відмовив в обміні посвідки на постійне проживання, не маючи при цьому вже прийнятого рішення про скасування його дозволу на імміграцію в Україну, що свідчить про незаконність спірного рішення. Крім того, вказане рішення міграційного органу суперечить нормам чинного законодавства України, оскільки в ньому не зазначено причини такої відмови, а тому неможливо усунути обставини, у зв`язку з якими позивачу відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2022 позовну заяву залишено без руху.
На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали справи №640/21191/22 до Київського окружного адміністративного суду.
За результатом автоматизованого розподілу, справу №640/21191/22 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з доводами позивача не погоджуються, представник наголосив, що відповідач всебічно проаналізував матеріали справи позивача та прийняв обґрунтовані рішення від про відмову йому в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання, у відповідності до підпункту 3 пункту 62 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 у зв`язку з тим, що дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію. 
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Судом встановлено, що 17.08.2006 ОСОБА_3 (батько позивача) було подано клопотання до ВГІРФО Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо надання дозволу на імміграцію разом з неповнолітніми дітьми, донька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підстава - громадянин Індії ОСОБА_5 є іммігрантом в Україні.
11.12.2006 Управлінням ГІРФО ГУ МВС України в м. Києві було прийнято рішення про надання дозволу на імміграцію ОСОБА_3 та її доньки - ОСОБА_1 , а також сину - ОСОБА_6 відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 №2491-ІІІ, як дружини іммігранта. 
01.07.2015 позивачу оформлено посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_3 . 
27.09.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо обміну його посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 , видано 01.07.2015 (орган, що видав; 8001), у зв`язку з досягненням 25-річного віку.
13.10.2021 відповідач прийняв рішення № 80112300011030 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 3 пункту 62 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», затвердженого постановою Кабміну України від 25 квітня 2018 року № 321.
04.01.2022 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою щодо обміну його посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 , видано 01.07.2015 (орган, що видав; 8001), у зв`язку з досягненням 25-річного віку.
17.01.2022 відповідач прийняв рішення № 80112300013006 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 3 пункту 62 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», затвердженого постановою Кабміну України від 25 квітня 2018 року № 321.
Позивач вважає ці дії і рішення відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.
Згідно ст. 2 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства є рівними перед законом незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, ставлення до релігії, роду і характеру занять, інших обставин.
Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території. Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.
Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України №2491-III від 7 червня 2001 року "Про імміграцію" (далі -Закон №2491-III).
Відповідно до положень ст. 1 Закону №2491-III імміграція це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.
Статтею 6 Закону №2491-III визначено повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів.
Так, за приписами частини 1 пунктів два і три цієї норми спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи: перевіряють правильність оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутність підстав для відмови у його наданні; приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.
Суд встановив, що позивач звернувся до відповідача із заявою про обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв`язку з досягненням 25-річного віку.
Відповідно до п. 9 Порядку №321 оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін здійснюється територіальними органами/територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів".
Положеннями пункту 21 Порядку №321 встановлено, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32-34 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування/проживання іноземця або особи без громадянства на території України, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.
У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.
Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктом 17 цього Порядку.
При цьому, відповідно до пункту 22 Порядку №321, у разі відповідності поданих документів вимогам цього Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта з використанням електронного цифрового підпису та із застосуванням засобів Реєстру формує заяву-анкету (в тому числі здійснює отримання біометричних даних, параметрів). Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.
Згідно з пунктами 36 та 37 Порядку №321, після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, та перевірку поданих нею документів.
Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру, та відомчої інформаційної системи ДМС.
Перевірка законності перебування іноземця або особи без громадянства на території України здійснюється з використанням засобів інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, «Аркан» або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби, відповідь на які Адміністрація Держприкордонслужби надає протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.
Чинність дозволу на імміграцію, копія якого надана іноземцем або особою без громадянства, перевіряється шляхом вивчення матеріалів справи про надання такого дозволу.
У разі необхідності підтвердження відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть до Мін`юсту в електронній формі захищеними каналами зв`язку надсилаються відповідні запити, відповідь на які Мін`юст надає протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів. У разі відсутності можливості надіслання запитів у електронній формі запити надсилаються у паперовій формі.
У разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особу без громадянства або дійсності поданих ними документів надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження таких запитів.
Відповідно до пункту 42 Порядку №321 працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 36 і 37 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи.
Пошук у Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися).
До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку, відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються іноземцем або особою без громадянства, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС.
Згідно пунктів 43, 44 Порядку №321 рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.
Пунктом 46 Порядку №321 передбачено, що після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.
Суд встановив, що 12.10.2021 відповідач прийняв рішення про відмову позивачу в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 на підставі пп. 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Кабінетом Міністрів України №321 від 25.04.2018.
Крім того, позивач повторно подав заявку та за результатом розгляду 17.01.2022 відповідач вчергове прийняв рішення про відмову позивачу в оформлені (видачі) посвідки на постійне проживання № НОМЕР_2 на підставі пп. 3 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Кабінетом Міністрів України №321 від 25.04.2018.
Підпунктом 3 пункту 62 Порядку №321 передбачено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли, зокрема, дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.
Однак, суд звертає увагу, що оскаржуване рішення не містить посилань, які саме відомості щодо позивача не були підтверджені даними з баз даних Реєстру, картотек. Доказів того, що позивачем для отримання посвідки було надано інформацію, що не підтверджується даними, отриманими з баз даних Реєстру, картотек, відповідачем також не надано до суду.
У свою чергу, прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції відповідних державних органів, які на підставі заяви іммігранта, аналізу отриманої інформації, матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу. Рішення про надання дозволу на імміграцію є підставою для отримання посвідки на постійне проживання.
Компетентний орган державної влади при прийнятті рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україні та оформленні посвідки на постійне проживання в Україні проводив необхідну перевірку поданих документів та з`ясовував у межах своєї компетенції питання щодо наявності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію.
Суд встановив, що неодноразово при видачі посвідки на постійне проживання позивачу була проведена перевірка законності залишення позивача на постійне проживання на території України, будь-яких підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію виявлено не було та визнано позивача таким, що має дозвіл на імміграцію, що мало наслідком надання йому посвідки на постійне проживання в Україні.
Таким чином, позивач користувався протягом цього часу посвідкою на постійне проживання в Україні, маючи обґрунтоване сподівання на належне виконання суб`єктом владних повноважень своїх повноважень під час оформлення посвідки на постійне проживання в Україні.
Згідно з п. 63 Порядку, копія рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідки із зазначенням причин відмови не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття видається іноземцеві або особі без громадянства під розписку чи надсилається рекомендованим листом такій особі і приймаючій стороні.
Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в оформленні чи видачі посвідки, за умови дотримання строків, визначених пунктом 17 цього Порядку .
Не зазначення причин відмови в oфopмленні (видачі) посвідки на постійне проживання не дають реалізувати позивачу надане законом право повторного звернення з заявою про обмін посвідки, що складає порушення такого права.
З огляду на викладе, за відсутності обґрунтування підстав відмови в оформленні (видачі) посадки на постійне проживання, невизначеності, яка саме інформація, надана позивачем для обміну посвідки на постійне проживання не була підтверджена засобами Реєстру відповідача оскаржуване рішення є необґрунтованим та порушує право позивача на усунення недоліків та повторне звернення до органу ДМС України.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач подав всі передбачені п. 40 Порядку документи для обміну посвідки на постійне проживання по досягненню ним 25-річного віку.
Заява-анкета позивача про обмін посвідки на постійне проживання була перевірена уповноваженими особами ДМС України та прийнята до розгляду, тобто вона відповідала усім вимогам, визначеним законодавством і це було підтверджено органами ДМС України.
Відповідно п. 44 Порядку, якщо посвідка, що підлягає обміну, була видана територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, якого подано заяву-анкету про оформлення, обмін посвідки, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС порівнює дані іноземця або особи без громадянства та їх фотозображення з даними, наведеними в заяві- анкеті про оформлення посвідки, що підлягає обміну, та даними відомчої інформаційної системи ДМС і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.
Рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні (п. 43 Порядку).
Порядком чітко визначено, що повноваження територіального органу ДМС при вирішенні питання про обмін посвідки на постійне проживання обмежені перевіркою лише підстав для такого обміну та підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених пунктом 62 Порядку № 321.
Законодавцем відокремлюється поняття «обмін» посвідки та її «оформлення». Під різне нормативне регулювання підпадає як порядок розгляду заяви, так і підстави для прийняття рішення і кінцевий результат розгляду заяви.
До відповідача позивач звернувся із заявою саме про обмін посвідки на постійне проживання по досягненню ним 25-річного віку та надав до заяви необхідний перелік документів, визначений п. 40 цього Порядку.
Позивач не був зобов`язаний надавати документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну, відповідно до пп. 5 п.7 Порядку. Таким чином, якщо для обміну посвідки у зв`язку з досягненням 25-річного віку не потрібно надавати документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну, то й відсутні підстави дія проведення такої перевірки в межах розгляду цієї заяви та нездійснення обміну посвідки у зв`язку з досягненням 25-річного віку.
Крім того, суд звертає увагу, що за відсутності рішення про скасування позивачу дозволу на імміграцію на час ухвалення рішення про відмову в обміні посвідки на постійне проживання, відповідач не може посилатись на відсутність підстав отримання позивачем дозволу на імміграцію та відмовляти позивачу у обміні посвідки на постійне проживання, у зв`язку з досягненням 25-річного віку.
Матеріали міграційної справи не містять доказів проведення службової перевірки за фактом безпідставного та/або оформлення та видачі позивачу посвідки на постійне проживання.
Повноваження органу ДМС України при розгляді заяви про обмін посвідки на постійне проживання обмежуються перевіркою лише підстав для такого обміну та підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки.
Повноваження відповідача як суб`єкта владних повноважень мають чіткі обмеження, які у даному випадку зводяться до того, що під час вирішення питання про обмін посвідки на постійне проживання він позбавлений можливості надавати оцінку правомірності видачі дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання.
Таким чином, при розгляді заяви позивача про обмін посвідки на постійне проживання по досягненню 25-річного віку відповідач вийшов за межі наданих законом повноважень, що підтверджує незаконність ухваленого рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.
Щодо здійснення обміну посвідки на постійне проживання громадянки Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає таке.
Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Водночас, повноваження відповідача в частині здійснення видачі (обміну) посвідки на постійне проживання не належать до дискреційних.
Враховуючи встановлені під час розгляду обставини суд вважає, що саме зобов`язання відповідача здійснити обмін посвідки на постійне проживання в Україні позивачу є ефективним способом захисту порушених прав позивача.
Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у здійсненні обмін посвідки на постійне проживання громадянки Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягненням 25-ти років, чим порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.
Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ними доводи не було спростовано відповідачем. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до квитанції позивачем сплачено судовий збір на суму 3028 грн 00 коп.
Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 2977 грн 20 коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 від 13.10.2021.
Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання № НОМЕР_2 від 17.01.2022.
Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання громадянки Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути на користь громадянки Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 2977,20 грн (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (код ЄДРПОУ 42552598; адреса: вул. Березняківська, 4-А,м. Київ, 02152).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 14.01.2026.

Суддя Панченко Н.Д.