ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
08 січня 2026 року 	Справа № 280/9486/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом 
ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Запорізькій області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі – відповідач), в якому просить суд:
визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області:
- від 18.06.2025 № 0456638-2411-0829-UA23060070000082704 на суму 2973,54 грн.;
- від 18.06.2025 №0456640-2411-0829 на суму 3877,93 грн.;
- від 18.06.2025 № 0456639-2411-0829 на суму 2247,02 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що база оподаткування об`єктів житлової нерухомості повинна бути зменшена на 60 кв.м. Проте, включення до бази оподаткування квартири, яка розташована на окупованій території, вплинула безпосередньо на застосування пільги, яка має бути застосована саме до об`єктів житлової нерухомості, що знаходяться на підконтрольній Україні території, зокрема на: квартиру АДРЕСА_1 площею 53,33 кв.м., квартиру АДРЕСА_2 площею 40,30 кв.м., квартиру АДРЕСА_3 площею 69,55 кв.м., сумарною площею 163.18 кв.м., (53.33 + 40.30 + 69,55). Просить задовольнити позовні вимоги.
Суддя Стрельнікова Н.В. з 30.10.2025 по 03.11.2025 (включно) перебувала у відпустці.
Ухвалою судді від 04.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідач проти адміністративного позову заперечив з підстав, що згідно даних інформаційно-комунікаційних систем контролюючого органу, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, позивач є власником об`єктів нерухомого майна: квартира, загальна площа 116,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; квартира, загальна площа 53,33 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_5 ; квартира, загальна площа 40,3 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_6 ; квартира, загальна площа 69,55 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_7 . Отже відповідач зазначає, що сумарна загальна площа об`єктів оподаткування складає 279,48 кв.м. Зазначає, що загальна площа квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 враховується до складу сумарної загальної площі об`єктів оподаткування та розрахунку питомої ваги, але не підлягає оподаткуванню відповідно до підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, оскільки знаходиться на тимчасово окупованій території. З огляду на викладене представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
25.11.2025 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що загальна сума податкових повідомлень-рішень повинна складати 7325,50 грн., а ніяк ні 9098,50 грн., які нараховані відповідачем. Зазначає, що позивачем не заперечується обов`язок щодо сплати податку. Окремо звертає увагу на твердження відповідача про те, що «об`єкт оподаткування» та «база оподаткування» с різними поняттями. З цього приводу зазначає, що база оподаткування обчислюється саме з загальної площі об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які підлягають оподаткуванню.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, установив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі.
Згідно даних інформаційно-комунікаційних систем контролюючого органу та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є власником об`єктів нерухомого майна, а саме:
- квартири, загальною площею 116,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ;
- квартири, загальною площею 53,33 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;
- квартири, загальною площею 40,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;
- квартири, загальною площею 69,55 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 .
Загальна площа належної позивачці житлової нерухомості 279,48 кв.м.
Головним управлінням ДПС у Запорізькій області сформовано податкові повідомлення – рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 18.06.2025 № 0456638-2411-0829-UA23060070000082704 на суму 2973,54 грн., від 18.06.2025 №0456640-2411-0829 на суму 3877,93 грн., від 18.06.2025 № 0456639-2411-0829 на суму 2247,02 грн. які відправлено платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем податкової адреси: АДРЕСА_7 . Лист отримано платником 02.07.2025.
Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до ДПС України зі скаргою, щодо скасування спірних ППР.
Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 10.09.2025 №26331/6/99-00-06-01-02-06 скаргу залишено без задоволення, а спірні ППР без змін.
Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями, позивачка звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 2 статті 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України, ПКУ), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 статті 4 ПК України кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України передбачений обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 статті 36 ПК України).
Відповідно до статті 265 Податкового кодексу України до складу податку на майно відноситься податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПКУ платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункт 266.2. статті 266 ПКУ).
Згідно пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПКУ).
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. (п.п. 266.6.1., п. 266.5. ст. 266 ПК України).
Відповідно до п.п.266.7. ст. 266 ПК України визначено порядок обчислення суми податку, а саме: обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року з подальшим продовженням його терміну відповідними Указами. Воєнний стан діє і станом на цей час.
За статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
12 травня 2022 року Законом України №2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» абзац перший пункту 69 розділу ХХ Перехідні положення ПКУ викладено у новій редакції: «Установити, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті».
Підпунктом 69.22. пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ, в редакції Закону №2142-IX від 24.03.2022 та Закону №3050-IX від 11.04.2023, передбачено, зокрема:
- тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей (абзац перший п.п. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ)
- податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується:
1) за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України:
за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб;
за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб.
Починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, у якому завершено бойові дії або тимчасову окупацію на відповідній території.
З аналізу наведених вище правових норм ПКУ вбачається, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки врегульовано статтею 266 цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених пп. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПКУ, на період дії воєнного стану на території України.
Визначальним у змісті підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (в редакції Закону від 24.03.2022 №2142-IX) є те, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за об`єкти, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України.
Наведене кореспондується із висновками Верховного Суду у постанові від 15 квітня 2025 року у справі №400/15519/23.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України. ( пункт 1 абзацу четвертого п.п. 69.22. п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією наказом Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України» від 22.12.2022 №309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 №309, Розділу ІІ Тимчасово окуповані російською федерацією території України значиться Донецький район - Вся територія Донецького району (UA14080000000098686), з датою початку тимчасової окупації - 07.04.2014.
При цьому, згідно пункту 1 абзацу 4 п.п. 69.22. п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ, починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, що розташовані на територіях на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується, до завершення такої окупації.
Таким чином, площа об`єкта оподаткування - квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 . Загальна площа цієї квартири складає 116,3 кв.м., враховуючи перебування її на тимчасово окупованій території не мала враховуватись у загальну площу об`єктів житлової нерухомості для здійснення обрахунку податку на нерухоме майно.
За змістом пп. 266.4.1 п 266.4 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Враховуючи те, що квартира, яка знаходиться на тимчасово окупованій території у місті Донецьк, Донецької області, яка належить позивачеві на праві власності, є нерухомим майном, відмінним від земельної ділянки, з огляду на його розташування, податок на яке, не нараховується та не сплачується, об`єктом оподаткування має бути виключно об`єкти:
- квартира, загальною площею 53,33 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;
- квартира, загальною площею 40,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;
- квартира, загальною площею 69,55 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 .
Позиція податкового органу висловлена у відзиву є безпідставною, оскільки контролюючий орган неправомірно враховує квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , та відповідно її площу (116,3 кв.м.) до загальної площі об`єктів оподаткування, застосовуючи пільгу визначену пп. 266.4.1. п. 266.4. ст. 266 ПК України до загальної площі усіх об`єктів нерухомості належних позивачці (279,48 кв.м - 60 кв.м = 219,48 кв.м як база оподаткування).
Втім, беручи до уваги той факт, що об`єкт житлової нерухомості, розташований на окупованій території, то його площа взагалі має бути відсутня у загальній площі для оподаткування, пільга, встановлена пп. 266.4.1. п. 266.4. ст. 266 ПК України має застосовуватись виключно до: квартири, загальною площею 53,33 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 ; квартири, загальною площею 40,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 ; квартири, загальною площею 69,55 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 (163,18 кв.м - 60,00 кв.м = 103,18 кв.м), а не до загальної площі всіх об`єктів, які належать на праві власності позивачу.
Такі дії контролюючого органу призводять до правової невизначеності та свідчать про некоректне тлумачення відповідачем норм чинного податкового законодавства, адже не підлягає нарахуванню та стягненню податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо об`єкта, який на підставі закону взагалі не мав включатися до такого обрахунку та нарахування.
З огляду на приписи пп. 266.4.1. п. 266.4. ст. 266 ПК України, базою оподаткування слугувала 103,18 кв.м (163,18 кв.м - 60,00 кв.м).
Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 18.06.2025 № 0456638-2411-0829-UA23060070000082704, від 18.06.2025 №0456640-2411-0829 та від 18.06.2025 № 0456639-2411-0829 є протиправними, адже контролюючим органом не застосовано пп. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПКУ при нарахуванні спірного податку за 2024 рік з огляду на те, що частина житлової нерухомості позивача знаходиться на тимчасово окупованій російською федерацією території (місті Донецьк, Донецької області).
Відтак, розмір податкового зобов`язання позивача за даним податком за 2024 рік має становити не більше ніж:
на квартиру загальною площею 53,33 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 - 2394,18 грн. (103,18 кв.м * (53,33/163,18 кв.м) *7 100 грн* 1%);
на квартиру, загальною площею 40,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 - 1809,22 грн. (103,18 кв.м * (40,3/163,18 кв.м) *7 100 грн* 1%);
на квартиру, загальною площею 69,55 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_7 - 3122,37 грн. (103,18 кв.м * (69,55/163,18 кв.м) *7 100 грн* 1%).
Враховуючи те, що у позивача існує обов`язок по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік, суд доходить висновку про визнання протиправними податкові повідомлення-рішення від 18.06.2025 № 0456638-2411-0829-UA23060070000082704, від 18.06.2025 №0456640-2411-0829, від 18.06.2025 № 0456639-2411-0829 та скасування їх в частині нарахування позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2024 рік в сумі 2973,54 грн, 3877,93 грн., 2247,02 грн. відповідно. 
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи з`ясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.
Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись статтями ст. ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139,241, 243-246, 255 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, б.166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Визнати податкове повідомлення-рішення від 18.06.2025 № 0456638-2411-0829-UA23060070000082704 протиправним та скасувати його в частині нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2024 рік в сумі 2973,54 грн.
Визнати податкове повідомлення-рішення від 18.06.2025 №0456640-2411-0829 протиправним та скасувати його в частині нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2024 рік в сумі 3877,93 грн.
Визнати податкове повідомлення-рішення від 18.06.2025 № 0456639-2411-0829 протиправним та скасувати його в частині нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2024 рік в сумі 2247,02 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова