ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/13753/25	
Суддя І інстанції – Сліпець Н.Є.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Сафронової С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія ДНІПРОТРАНСНАФТА»
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія ДНІПРОТРАНСНАФТА» до Південно-Східної митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Транспортна компанія ДНІПРОТРАНСНАФТА» звернулось з вищевказаним позовом до суду в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 24.04.2025 №UA110000202545, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ДНІПРОТРАНСНАФТА» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання» на 178 554,40 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 24.04.2025 №UA110000202546, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ДНІПРОТРАНСНАФТА» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання» на суму 35 710,88 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у товариства були належні правові підстави для застосування при декларуванні товару преференційного режиму по миту у відповідності до умов Угоди про асоціацію, оскільки сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 містить повну та достовірну інформацію щодо задекларованого товару, будь-які розбіжності в документах про країну походження товару відсутні, а тому товариством підтверджено країну походження задекларованого за митною декларацією товару. Вказує, що лист уповноваженого органу Німеччнини, не є достатнім доказом для висновку, що товариство неправомірно використало преференційний режим при розмитненні імпортованого товару, оскільки контракт було укладено із компанією Італії, проте до італійської митниці відповідач не звертався. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Транспортна компанія ДНІПРОТРАНСНАФТА» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції проігноровано факт походження товару - дві «напівпричіп-цистерни трьохвісні для перевезення вантажів» - з країни Європейського Союзу, а саме з Італії (Італійська Республіка). Надано невірну та спотворену оцінку сертифікатам з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № L384101 від 01.07.2022 р. та № L384200 від 01.07.2022 року. Суд першої інстанції грубо порушив принципи належності та допустимості доказів та безпідставно побудував свої висновки на неповному перекладі (уривку) відповіді уповноваженого митного органу Німеччини, без наявності її повного перекладу. Також судом не було досліджено документ - «звернення або лист» відповідача до уповноваженого митного органу Німеччини, що унеможливило правильну та належну оцінку неповної частини перекладу відповіді, який було покладено в основу рішення. Судом першої інстанції незаконно не взято до уваги та проігноровано відсутність будь-яких доказів на підтвердження недостовірності документів, поданих нашим підприємством щодо товарів, зазначених у митних деклараціях.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Південа-Східна митниця просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Також у відзиві міститься клопотання про заміну назви відповідача з Дніпровської митниці на Південно-Східну митницю. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наказу Державної митної служби України від 08.08.2025 року № 775 «Про реорганізацію територіальних органів Держмитслужби» територіальний орган як відокремлений підрозділ Державної митної служби України Дніпровську митницю (код ЄДРПОУ 43971371) перейменовано на Південно-Східну митницю, про що внесений відповідний запис у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Статтею 52 КАС України визначено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
З огляду на вищенаведені обставини та на підставі приписів ст.52 КАС України, колегія суддів вважає можливим клопотання задовольнити та здійснити заміну відповідача у справі Дніпровської митниці на правонаступника Південно-Східну митницю.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 12.03.2025 Дніпровською митницею прийнято наказ №128 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «ТК «ДНІПРОТРАНСНАФТА» вимог законодавства України з питань митної справи».
Підставою прийняття наказу стало надходження від уповноваженого органу Німеччини листом від 20.12.2024 №Z4215F-284/24-1 документально підтвердженої інформації щодо не підтвердження преференційного статусу походження товарів, яка свідчить про порушення законодавства України з питань митної справи.
У період з 17.03.2025 по 26.03.2025 Дніпровською митницею, відповідно до наказу від 12.03.2025 №128, виданого на підставі п. 7 ч. 1 ст. 336, п. 2 ч. 3 ст. 345, п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України (далі – МК України), проведено документальну невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ДНІПРОТРАНСНАФТА» щодо дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування та своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів за окремими митними деклараціями. 
Про призначення документальної невиїзної перевірки, її терміни із зазначенням місця проведення та питання, які будуть перевірятись Дніпровською митницею повідомлено керівника підприємства рекомендованим листом із повідомленням про вручення від 13.03.2025 №7.5-1/19-02/13/1574, який отримано останнім 17.03.2025.
За результатами документальної невиїзної перевірки Дніпровською митницею складено акт від 01.04.2025 № 0018/25/7.5-19/0037425507.
Перевіркою встановлено порушення:
- п. 2 ч. 3 ст. 75, п. 4, 5 ч. 1 ст. 280, ст. 281 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митними деклараціями від 13.07.2022 №UA305160/2022/034553 та №UA305160/2022/034565 на загальну суму – 178 554,40 грн;
- п. 2 ч. 3 ст. 75 МК України та п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митними деклараціями від 13.07.2022 №UA305160/2022/034553 та №UA305160/2022/034565 на загальну суму – 35 710,88 грн.
Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки ТОВ «ТК «ДНІПРОТРАНСНАФТА» 15.04.2025 подало до Дніпровської митниці заперечення №4527/13 на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 01.04.2025 №0018/25/7.5-19/0037425507.
Проте, листом від 16.04.2025 №7.5-1/19-02/13/2296 Дніпровська митниця повідомила, що висновки акту перевірки відповідають вимогам чинного законодавства, а тому заперечення позивача залишені без задоволення.
На підставі вказаного акту перевірки від 01.04.2025 контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:
- від 24.04.2025 №UA110000202545 за платежем – мито на ввезені на територію України товари на суму 178 554,40 грн;
- від 24.04.2025 №UA110000202546 за платежем податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на загальну суму 39 281,96 грн, з яких за основним платежем 35 710,88 грн та штрафні санкції – 3 571,08 грн.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення відповідачем податкових повідомлень-рішень від 24.04.2025 №UA110000202545 та №UA110000202546. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи судом встановлено, що листом уповноваженого органу Німеччини від 20.12.2024 №Z4215F-284/24-1 доведено документально підтверджену інформацію щодо не підтвердження преференційного статусу походження товарів, яка свідчить про порушення законодавства України з питань митної справи.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 36 Митного кодексу України (далі -МК України) країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.
Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.
Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до частини першої статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.
Частиною третьою статті 43 МК України встановлено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.
Відповідно до частини восьмої статті 43 МК України у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.
Частиною дев`ятою цієї статті кодексу передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.
Згідно з частинами першою, другою статті 44 МК України для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару. У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, обов`язково подається у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.
Відповідно до частини першої статті 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.
Законом України № 1678-VII від 16 вересня 2014 року ратифіковано Угоду від 27 червня 2014 року про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, якою, серед іншого, передбачено поглиблену та всеохоплюючу зону вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом (Угода про асоціацію з ЄС).
Статтею 26 частини 1 глави 1 розділу IV Угоди про асоціацію встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I «Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва» (далі - Протокол І, до цієї Угоди).
Частиною 1 статті 2 розділу 2 Протоколу І встановлено, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:
1. товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;
2. товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.
Відповідно до частини 1 статті 16 розділу 5 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:
1. Сертифікат з перевезення товару EUR.1;
2. У випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.
Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу 5 «Підтвердження походження» Протоколу 1, згідно з положеннями якої сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.
Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту. Якщо їх заповнюють від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього комірці, не залишаючи вільних рядків. Якщо комірка заповнена не повністю, під останнім рядком опису потрібно накреслити горизонтальну лінію й перекреслити вільний залишок комірки.
Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.
Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.
Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.
Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.
Статтею 33 Протоколу І регулюються питання щодо перевірки підтверджень походження. Так, пунктом 1 цієї статті встановлено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.
З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку (пункт 2 статті 33 Протоколу І).
Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними (пункт 3 статті 33 Протоколу І).
Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції (пункт 6 статті 33 Протоколу І).
Відповідно до частини першої статті 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає, зокрема, після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання (п.4); в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України (п.5).
Згідно з пунктом 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Колегія суддів зазначає, що основним спірним питанням наявності у платника податків права на митне оформлення товару, що імпортується за преференційною ставкою ввізного мита є підтвердження походження цих товарів.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку із наявністю відповіді компетентного органу, що видав документ, або компетентної організації країни, зазначеної як країна походження товару, що провів перевірку документів про походження товару, та зазначення у цій відповіді, що ввезений товар не може розглядатися, як товар з походженням в ЄС відповідно до положень Протоколу І до Угоди про асоціацію між СС та Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами з одного боку, та Україною з іншого боку.
Так з метою встановлення обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування та своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів були перевірені митні декларації позивача від 13.07.2022 № UA305160/2022/034553 та №UA305160/2022/034565.
Під час проведення перевірки робочою групою Дніпровської митниці встановлено, що у зоні діяльності Закарпатської митниці згідно зовнішньо-економічного договору (контракту) купівлі-продажу №18052022IT від 18.05.2022, укладеного «UNIFRIG ITALIA SNC di S.Fiorentino & C 40133» (Bologna, Via Battindarno 189, Італія) з ТОВ «ТК «ДНІПРОТРАНСНАФТА» (Україна) та товаросупровідних документів: рахунків-фактур №26/2022 від 16.06.2022, №25/2022 від 16.06.2022, автотранспортної накладної №437199 від 29.06.2022, сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № L 384101 від 01.07.2022, № L 384200 від 01.07.2022 імпортовано товар – «Напівпричіп-цистерна, трьохвісний, для перевезення вантажів», а саме: 
- за ЕМД №UA305160/2022/034553 від 13.07.2022 товар – «Напівпричіп-цистерна, трьохвісний, для перевезення вантажів, марка: MENCI модель SA105 ідентифікаційний № (шасі): ZHZSA1050B0009874 календарний рік виготовлення: 2012, модельний рік виготовлення невизначений, вантажопідйомність: 31700 кг, маса в разі максимального завантаження: 38000 кг, що був у використанні. Призначення: для перевезення харчових продуктів по дорогах загального користування. Категорія: О4. Виробник: MENCI SPA. Торговельна марка: MENCI. Країна виробництва: IT (Італія). Країна походження: EU (Європейський Союз). Код УКТЗЕД 8716310000. Митна вартість – 892 772,00 грн;
- за ЕМД №UA305160/2022/034565 від 13.07.2022 товар – «Напівпричіп-цистерна, трьохвісний, для перевезення вантажів, марка: MENCI модель SA105 ідентифікаційний № (шасі): ZHZSA1050B0009873 календарний рік виготовлення: 2012, модельний рік виготовлення невизначений, вантажопідйомність: 31700 кг, маса в разі максимального завантаження: 38000 кг, що був у використанні. Призначення: для перевезення харчових продуктів по дорогах загального користування. Категорія: О4. Виробник: MENCI SPA. Торговельна марка: MENCI. Країна виробництва: IT (Італія). Країна походження: EU (Європейський Союз). Код УКТЗЕД 8716310000. Митна вартість – 892 772,00 грн.
Згідно висновку митного органу, на підставі сертифікатів з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № L 384101 від 01.07.2022, № L 384200 від 01.07.2022, задекларовані товари оформлено за зниженим рівнем ставок ввізного мита, передбачених Угодою для товарів, що імпортуються з території ЄС та мають преференційне європейське походження.
Декларування вищевказаних товарів здійснено із зазначенням відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» (зі змінами):
- у графі 36 митних декларацій коду преференції по ввізному миту « 410» (товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (абз. 1 ч. 1 ст. 29 додатка 1-А «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони);
- у графі 44 – коду преференційного документа « 0954» (сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1).
З метою застосування тарифної преференції зі сплати ввізного мита, в якості підтвердження походження товарів ТОВ «К «ДНІПРОТРАНСНАФТА» за вказаними митними деклараціями було надано сертифікати з перевезення (походження) товару форми EUR.1, складені експортером «UNIFRIG ITALIA SNC di S.Fiorentino & C 40133» (Bologna, Via Battindarno 189, Італія).
Країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених Митним кодексом України.
Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом.
У разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.
Угодою про асоціацію між СС та Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами з одного боку, та Україною з іншого боку та, зокрема, Протоколом І до цієї угоди передбачено чіткий алгоритм дій митного органу у випадку виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару.
У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей, зокрема, щодо країни походження, при ввезенні (пересиланні) на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган самостійно визначає базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
Податкове зобов`язання може визначатися контролюючим органом і після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, за результатами документальної перевірки.
З матеріалів справи вбачається, що після завершення митного оформлення контролюючий орган (відповідач у справі) звернувся до уповноваженого органу Німеччини щодо підтвердження автентичності та правильності декларацій інвойс, складених на інвойсах, та сертифікатів з перевезення товару EUR.1, поданих Товариством до митного оформлення. За результатами проведення перевірки цих документів про походження товару, листом уповноваженого органу Німеччини від 20.12.2024 №Z4215F-284/24-1 доведено документально підтверджену інформацію щодо не підтвердження преференційного статусу походження товарів, яка свідчить про порушення законодавства України з питань митної справи. Офіційний переклад вказаного листа міститься в матеріалах справи (т.1 а.с.196) 
За результатами проведеної перевірки сертифікатів з перевезення товарів EUR.1 компетентним органом країни експорту повідомлено митні органи України про неможливість підтвердження преференційного походження товарів.
Отже, колегія суддів зазначає, що компанія-експортер товару отримала сертифікати EUR.1 декларативно (повідомивши компетентні органи Німеччини про походження товарів з території ЄС), але в ході перевірки документально не змогла підтвердити походження вказаних товарів. Саме з цієї причини у вищевказаному листі-відповіді підтверджено автентичність самих сертифікатів, однак товар не має підтвердженого преференційного походження з Європейського Союзу відповідно до Додатка І до Регіональної конвенції.
Суд першої інстанції, дослідивши лист уповноваженого органу Німеччини від 20.12.2024 №Z4215F-284/24-1, визнав, що він є достатнім доказом для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості, оскільки в матеріалах справи та перевірки не містяться докази походження товару з Європейського Союзу.
Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що зазначення Товариством відомостей про характеристики товарів (преференційне походження), які відрізняються від даних, отриманих від уповноважених органів іноземних держав (митний орган Німеччини), призвело до безпідставного застосування преференційних ставок ввізного мита, замість застосування повних ставок ввізного мита та сплати митних платежів згідно Митного тарифу України, затвердженого Законом України № 584-VII від 19 вересня 2013 року «Про Митний тариф України».
Доводи апеляційної скарги щодо не доведення відповідачем виникнення у нього обґрунтованих сумнівів про походження товару колегія суддів визнає безпідставними з огляду на те, що за змістом пунктів 1, 2 статті 33 Протоколу І подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу. З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку.
Тобто, положення норм, які встановлюють вимоги до запиту митного органу країни імпорту не визначають обов`язкових умов щодо його оформлення в частині обґрунтування сумнівів, що виникли у контролюючого органу, а носять диспозитивний характер.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно були застосовані норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія ДНІПРОТРАНСНАФТА - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.
В повному обсязі постанова складена 13 січня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.М. Іванов 

суддя С.В. Сафронова