Справа №571/3185/25
Провадження № 2/571/52/2026

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 лютого 2026 року селище Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі судді Верзун О.П., за участю секретаря судового засідання Шупрудько І.М., розглянувши за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №543505 від 31.12.2022 року в розмірі 29008,16 грн. та понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.12.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №543505 відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 4000 грн. строком на 365 днів із процентною ставкою 2.2% Кредитні кошти були перераховані відповідачу на картку, реквізити якої були зазначені позичальником в заявці на отримання кредиту. 11.01.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», нині ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір факторингу №01.02-95/24, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» право грошової вимоги за кредитним договором №543505, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Свеа Фінанс».
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором в сумі 29008,16 грн., з яких: 3512,00 грн. заборгованість за основним боргом, 25496,16 грн. заборгованість за відсотками.
Так як відповідач не погасив заборгованість, позивач просить стягнути борг з відповідача в судовому порядку. 
Ухвалою суду від 29.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами прощеного позовного провадження без виклику сторін. 
12.01.2026 року від представника відповідача надійшла заява в якій останній просить залучити його у справу в якості представника відповідача та надати доступ до справи через підсистему електронний суд. Клопотання задоволено, представнику відповідача надано доступ до матеріалів справи.
Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.
23.01.2026 від представника відповідача надійшов відзив, у якому зазначає, що відповідач позову та ухвали суду не отримував, а сам представник отримав доступ до матеріалів справи через електронний суд 13.01.2025. Повідомляє, що з 03.05.2023 по даний час відповідача призвано для проходження військової служби у ДПС України,у підтвердження чого надає копії військової квитка та довідки з останнього місця служби. Посилаючись на п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», яким передбачено, що зазначені у цьому пункті військовослужбовці та члени їх сімей звільнені від нарахування їм штрафних санкцій, пені, процентів за користування кредитом, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави, -  просить суд зменшити заборгованість по процентами за користування кредитом на час проходження відповідачем військової служби. Суму боргу, яку визнає відповідач обчислив у розмірі 10620,28 грн. ( 3512 – тіло кредиту та 7108,28 проценти з 31.12.2022 по 02.05.2023. 
Відповіді на відзив не надходило. 
Розглянувши позовну заяву та долучені документи, проаналізувавши заперечення представника відповідача, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог. 
Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, є правовідносинами з приводу одержання кредиту.
Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 31.12.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №543505, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 4000 грн. в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом, строком на 365 днів, зі сплатою 2.2% в день та застосовується у межах строку кредитування. Орієнтована загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом складає 33052,00 грн.
Згідно з п.5.1 Договору №1492340, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п.5.3. Договору.
Даний договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора за номером телефону.
Доказами перерахування коштів ТОВ «Селфі Кредит» на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 є довідки надані ТОВ «Пейтек» від 12.09.2025 року, відповідно до яких через систему ТОВ «Пейтек» 31.12.2022 року було перераховано 4000 грн.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).
Зі змісту статей 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закон), електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.
Так, згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, з огляду на положення вище вказаного законодавства та пункту 7.1-7.4 Договору, кредитні кошти надавалась відповідачу виключно за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи за умови ідентифікації та верифікації позичальника та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України "Про електронну комерцію".
З огляду на викладене, можливо дійти висновку, що з урахуванням особливостей Договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
Отже, 31 грудня 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладений правочин - договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», який був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на сайті товариства і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору, зокрема підпис одноразовим ідентифікатором, що зазначений у тексті договору у розділі "Реквізити та підписи сторін".
Договір підписаний сторонами по справі, що свідчить, на думку суду, про те, що сторони досягли домовленості з усіх суттєвих умов укладення договору та погоджувались на такі умови.
Таким чином, суд вважає, що умови договору, в тому числі і щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, були узгоджені сторонами на момент підписання договору, позичальник погоджувався на вказані умови, крім цього, умови договору чітко прописані у тексті договору, наведено розрахунок відсотків за весь період кредитування коштами.
Договір, графік погашення кредиту, паспорт споживчого кредиту підписані одноразовим ідентифікатором, документи містять персональні дані відповідача, зокрема РНОКПП, місце проживання, а також номер мобільного телефону.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст. ст.1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до договору факторингу №01.02-95/24 ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №543505.
Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком №1 до Договору факторингу №01.02-95/24 року загальна сума заборгованості складає 29008,16 грн. 
Згідно з розрахунком заборгованості за вищевказаним кредитним договором загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на 11.01.2024 становить 29008,16 грн. з яких: сума основного боргу за кредитом складає - 3512,00 грн., за відсотками - 25496,16 грн.
Представник відповідача не заперечує укладення такого договору та умови, які погоджені двома сторонами, а також перехід права вимоги до боржника також не оспорює, проте, посилаючись на те, що відповідач мобілізований до ЗСУ та є таким, що проходить військову службу, просить застосувати положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з п. 15 ст. 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідач підпадає під поняття військовослужбовця, визначеного п.2 Розділу ІІ Закону. Вказана обставина підтверджується довідкою начальника відділення обліку особового складу відділу кадрів військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 та копією військового квитка серії НОМЕР_3 : ОСОБА_1 прийняв присягу та перебуває на військовій службі з 03.05.2023 по теперішній час ( а.с. 150-154). 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4ст. 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2019 року у справі № 760/15915/16 (провадження № 61-17233 св 18) зроблено висновок, що «згідно з Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває до тепер. Крім того, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває нині.
Таким чином на спірні правовідносини, щодо стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом поширюється дія п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Ненадання відповідачем первісному кредитору, позивачу документів, які дають йому відповідні пільги передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не спростовує факту, що на нього розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками підлягають задоволенню за період з 31.12.2022 до дня мобілізації відповідача.
З цих підстав стягненню з ОСОБА_1 підлягає тіло кредита у розмірі 3512,00 грн. та 7108,28 грн. - проценти за користування кредитом, нараховані з 31.12.2022 по 02.05.2023 включно, тобто до зарахування відповідача в число військовослужбовців. Всього, 10620,28 грн. 
Відповідно до ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до вказаної вище норми позивач надав суду докази, які доводять факт прийняття на себе сторонами кредитних зобов`язань, які кредитором виконані в повному обсязі. В свою чергу, представником відповідача подано докази перебування на військовій службі ОСОБА_1 , що дає підстави зменшити розмір процентів за користування кредитом.
Позивачем не спростовано поширення положень п. 15 ст. 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на спірні правовідносини.  
З огляду на що суд задовольняє позовні вимоги частково -10620,28 грн.
Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Платіжна інструкція №883 від 28.10.2025 року, наявна в матеріалах справи, доводить оплату позивачем 2422,40 гривні судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, стягненню з відповідача підлягає судовий збір у сумі 886,59 грн., що складає 36,6 % , пропорційно сумі заявлених та заявлених вимог ( 2422,40*36,6%).
На підставі наведеного, ст.ст.11, 553, 554, 627, 628, 1054, 526 ЦК України, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №543505 від 31.12.2022 року у розмірі 10620,28 грн.( десять тисяч шістсот двадцять гривень 28 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судові витрати по справі у розмірі 886,59 грн. (вісімсот вісімдесят шість гривень п`ятдесят дев`ять копійок) судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст складено: 09.02.2026. 
Сторони по справі: 
Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», юридична адреса: 04070, м.Київ, Іллінська, буд.8, код ЄДРПОУ 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: