Справа № 523/20062/24 
Провадження № 2/188/555/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року с-ще Петропавлівка
Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Курочкіної О.М. 
секретар судового засідання Сахно А.А. 
справа №523/20062/24
позивач:
ОСОБА_1 
відповідач: 
Лисичанська міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області
Фонтанська сільська рада Одеського району Одеської області
Державна реєстраційна служба прав на нерухоме майно

про визнання права приватної власності 
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки, ОСОБА_2 , в місті Лисичанськ, Луганської області, про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 14 січня 1998 року.
Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими побудовами, який знаходиться у АДРЕСА_1 , житловий будинок АДРЕСА_2 - саманний, обкладений цеглою, житловою площею 24,7 сараї цегляні, гіпсоблочні; Д, Є, 3 - сараї дощані, У- вбиральня дощана; Г- погріб цегляний; № 1-41 огородження, спорудження.
Вказаний житловий будинок належав померлій ОСОБА_2 на підставі договору забудови, посвідченого Лисичанською державою нотаріальною конторою 6 грудня 1961 року по реєстру №8568 та зареєстрованого у Лисичанському ДМКП «Бюро технічної інвентаризації» за № 4465.
Позивачка своєчасно реалізувала своє право для прийняття спадщини, своєчасно отримала спадщину.
Свідоцтво про право на спадщину за законом, позивачка отримала згідно до законодавства у встановлений законом строк, у державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори Жихар В.М. 14 квітня 1999 року. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка зареєструвала його у Лисичанському ДМКП «Бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності, в книзі реєстрації за № 4465 від 23 квітня 1999 року.
В 2014 році в регіоні почались бойові дії, позивачка була впевнена в тому, що її житловий будинок повністю зареєстрований.
Однак на сьогоднішній день позивачка звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно, для проведення реєстраційних дій. Однак отримала відмову.
Відмова в задоволенні заяви, мотивована тим, що відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено обставини, що є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій.
Позивач є внутрішньо переміщеною особою, зазначене рішення необхідне їй для захисту її майнових прав.
Просить суд визнати за нею право власності на належний їй будинок та зобов`язати Державну рнеєстрпаційну службу зареєструвати будинок..
В судове засідання сторона позивача надала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі.
Відповідачі про розгляд справи належним чином неодноразово повідомлені, від відповідача не надійшло відзиву, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи .
Вивчивши позов та матеріали справи суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно до паспорту і довідки позивач є внутрішньо переміщеною особою.
Відповідно до рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №75546625 від 15.10.2024 року позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій .
Державний реєстратор прав па нерухоме майно Ротар Ірина Валеріївна, Фонтанська сільська рада Одеського району Одеської області , розглянувши заяву від 29.08.2024 за реєстраційним номером 62696951 відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій:
- після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме:
інформацію щодо реєстрації права власності на паперових носіях, станом на 01.01.2013 не підтверджено.
Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.04.1999 року підтверджується, що спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається з: житлового будинку з господарськими побудовами, який знаходиться у АДРЕСА_1 , який міститься на земельній дільниці. На земельній дільниці розташоване: житловий будинок Ааа2 - саманний обкладений цеглою, житловою площею 24,70 м2, В,Ж - сараї цегляні, гіпсоблочні, Д,Е,3 - сараї дощані, У -вбиральня дощана, Г - погріб цегляний, № 1-4 І огородження, спорудження.
Вказаний житловий будинок належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі договору забудівлі посвідченого Лисичанською державною нотаріальною конторою 06 грудня 1961 року по реєстру № 8568 та зареєстрованого у Лисичанському ДМКП «Бюро технічної інвентаризації» за № 4465.
Таким чином вимога про визнання права власності на будинок, , який знаходиться у АДРЕСА_3 , підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, за яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018року у справі № 920/615/16, від 05 вересня 2019року у справі № 907/310/18). 
Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право.
Таким чином суд підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, відповідно до ст. 392 ЦК України, а рішення спрямоване на захист, існуючого, наявного, права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами.
Підтвердження права власності на зруйноване майно необхідно позивачам для отримання матеріального відшкодування від держави.
Указом Президента України . № 64/2022 від 24. лютого 20.22року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки, і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений та станом на час розгляду справи триває.
Відповідно де Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022року № 309. (у редакції станом на час і розгляду справи), територію де розташоване домоволодіння включено до території активних бойових дій та бойові дії на даній території не завершені, а саму територію віднесено до тимчасово окупованої РФ території України.
Відповідно до ст.349 ЦК право власності на майно припиняється в разі його знищення, але суд при задоволенні позову керується практикою ЄСПЛ та міжнародними нормами.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
Відповідач в особі Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області за позовом ОСОБА_1 про зобов`язання провести державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.04.1999р., справа №523/20062/24, провадження №2/188/1315/2025 у відзиві заперечила проти зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
При задоволенні позову суд керується ст. 392 ЦК України, інші вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищезазначене, керуючись ст..328,392 ЦК, ст.ст. 79-81, 258, 264-265 ЦПК України суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, Державної реєстраційної служби прав на нерухоме майно про визнання права приватної власності на нерухоме майно задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , право власності на Житловий будинок з господарськими побудовами, який знаходиться у АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок Ааа2 - саманний обкладений цеглою, житловою площею 24,70 м2, В,Ж - сараї цегляні, гіпсоблочні, Д,Е,3 - сараї дощані, У -вбиральня дощана, Г - погріб цегляний, № 1-4 І огородження, спорудження.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. 
 Суддя 	  О. М. Курочкіна