Справа № 191/78/26 
Провадження № 1-кп/191/4/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Синельникове 

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді – ОСОБА_1 
за участю секретаря – ОСОБА_2 
розглянувши в порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025046390000208 від 04.12.2025, стосовно
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старовишневецьке Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 03.06.2009 Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 02.07.2009 Синельниківським районним судом за ч.2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 09.11.2012 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
- 13.12.2017 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.
Звільнений 01.07.2022 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 2 ст.125, ч. 1 ст. 162 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
03.12.2025 приблизно о 06 годині 55 хвилин (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_3 знаходився поряд з домоволодінням ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Під час перебування у вказаному місці та у вказаний час у ОСОБА_3 виник прямий кримінально-протиправний умисел на проникнення до житла, а саме до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_4 . 
У подальшому, того ж дня, приблизно о 07:00 годині (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_3 знаходячись поряд з домоволодінням ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на порушення недоторканості житла, ОСОБА_3 діючи умисно, всупереч волі власника, не маючи дозволу на вільний вхід, а також перебування в будинку АДРЕСА_2 , переліз віконну раму до вказаного будинку та таким чином незаконно проник до житла ОСОБА_4 .
Своїми діями ОСОБА_3 порушив гарантоване ст. 30 Конституції України право громадянина України ОСОБА_4 на недоторканість його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, ОСОБА_3 , 03.12.2025 приблизно о 07:00 годині (точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), знаходився в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , де у останнього на ґрунті неприязних стосунків відбувся словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_4 . В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_3 раптово виник прямий кримінально-протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Так, реалізуючи свій прямий умисел та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, що шляхом завдання ударів по тілу людини будуть спричинені тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , утримуючи у своїй правій руці кухонний ніж, знаходячись в положенні стоячи над ОСОБА_4 , який у свою чергу перебував у положенні лежачі на спині завдав 2 почергові удари ножем по правій та лівій гомілках ОСОБА_4 .
В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: різані рани верхньої третини лівої гомілки і нижньої третини правої гомілки, що у своїй сукупності, відповідно до п. 2.3.3 Правил визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи та за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В обвинувальному акті, який погоджено з прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_5 , зазначено те, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України. Тому просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст.125, ч. 1 ст. 162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту прокурором додані:
-письмова заява ОСОБА_3 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності;
-письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні, в якій потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні;
- матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд дійшов висновку, що вина  ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 та ч. 1 ст. 162 КК України, а саме як незаконне проникнення до житла та спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а також особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
ОСОБА_3 раніше судимий, офіційно не працевлаштований, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, в реєстрі наркологічних хворих перебуває.
До пом`якшуючих обставини, згідно положень ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття обвинуваченого.
Обставиною, що обтяжує покарання, згідно зі ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує положення ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечних діянь, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, а також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з урахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне обрати йому покарання у межах ч.2 ст. 125 та ч. 1ст.162 КК України, тобто за ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, та за ч.1 ст. 162 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, із застосуванням ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних проступків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, що буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Витрати на залучення експертів - відсутні.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому  ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст. 12, 368-370, 373-374, 381-382, ч.1 ст. 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати  ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст. 125 та ч. 1ст.162 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст.125 КК України - у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень 00 коп.,
- за ч.1 ст. 162 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 коп.
Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних проступків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень 00 коп. (Отримувач: ГУК у Дн-кій обл./ОТГ с.Раївка/21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37988155, Банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку – UA828999980313090106000004553, код класифікації доходів бюджету - 21081100, найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції).
Речовий доказ – кухонний ніж з помаранчевою рукояткою, який за квитанцією 112635 передано на зберігання до камери схову Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити. 
Згідно з ч.1 ст.26 КВК України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
У разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати, згідно з ч.5 ст.53 КК України, несплачена сума штрафу може бути замінена на покаранням у виді громадських робіт або виправними роботами.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його отримання до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статті 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

 Суддя	  ОСОБА_1