УХВАЛА
 
08 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 734/4650/23
провадження № 61-14795ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя - доповідач), Сакари Н. Ю., Ступак О. В.
розглянув касаційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 червня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року у справі за позовом керівника Козелецької окружної прокуратури, поданим в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державне підприємство «Ліси України», про витребування земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2023 року керівник Козелецької окружної прокуратури, інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державне підприємство «Ліси України», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 червня 2025 року прийнято до розгляду заяву керівника Козелецької окружної прокуратури Сороки С. Г. про зміну предмету позову. Позов залишено без руху та надано Козелецькій окружній прокуратурі строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом  внесення на депозитний рахунок Козелецького районного суду Чернігівської області прокурором грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки та сплати судового збору.
Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 червня 2025 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року, позовну заяву керівника Козелецької окружної прокуратури, подану в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації залишено без розгляду з підстав передбачених пунктом 8 частини першої статті 257 ЦПК України.
24 листопада 2025 року через підсистему Електронний суд представник Чернігівської обласної прокуратури - Могілевський В. С. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 червня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року, в якій посилаючи та порушення судами норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).
Аналіз ЄДРСР свідчить, що постанова Чернігівського апеляційного суду 
від 24 вересня 2025 року не містить вказівки на те, що дата складання її повного тексту є відмінною від дати ухвалення, а отже подання касаційної скарги 24 листопада 2025 року є пропуском строку, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
Заявником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області 
від 30 червня 2025 року та постанови Чернігівського апеляційного суду 
від 24 вересня 2025 року, яке мотивовано тим, що вперше касаційну скаргу у справі № 734/4650/23 було подано 21 жовтня 2025 року в межах строку на касаційне оскарження.
З матеріалів касаційного провадження № 61-13321ск25 вбачається, що вперше касаційна скарга Чернігівської обласної прокуратури у справі № 734/4650/23 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області 
від 30 червня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду 
від 24 вересня 2025 року, подано засобами поштового зв`язку - 21 жовтня 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2025 року (провадження 
№ 61-13321ск25) касаційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури було повернуто.
Колегія суддів, проаналізувавши доводи особи, яка подає скаргу та наявні докази на підтвердження цих доводів, визнає причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними, оскільки вперше скаргу було подано в межах встановленого законом строку, повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, після повернення касаційної скарги заявник не допустив зволікання, а обставини які стали підставою для повернення скарги усунуто.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заявник вважає, що судами неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права при вирішенні питання про залишення позову без розгляду.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити Чернігівській обласній прокуратурі строк на касаційне оскарження ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 червня 2025 року та постанови Чернігівського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року у справі № 734/4650/23.
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
Витребувати з Козелецького районного суду Чернігівської області цивільну справу № 734/4650/23за позовом керівника Козелецької окружної прокуратури, поданим в інтересах держави в особі Чернігівської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру 
у Чернігівській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державне підприємство «Ліси України», про витребування земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                     О. М. Осіян
                                                                                               Н. Ю. Сакара
                                                                                               О. В. Ступак