Справа № 363/3952/25
Провадження по справі №1-КП/366/146/26

ВИРОК
Іменем України
19 січня 2026 року    сел. Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 62025100130003687 відносно 
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця 
с. Любашівка Одеської обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 426 КК України,
за участю сторін кримінального провадження – з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ;
з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 за № 3 ОСОБА_3 призначено на посаду командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно з указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який продовжений та діє на теперішній час.
У відповідності до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Під час проходження військової служби полковник ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний додержуватись Конституції України, законів України, належно виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Згідно зі ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися всіх порядків і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Відповідно до ст. 111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства. Командир роти (корабля 4 рангу) підпорядковується командирові батальйону (дивізіону кораблів) і є прямим начальником усього особового складу роти (корабля).
Згідно зі ст. 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир роти зобов`язаний, серед іншого, постійно вдосконалювати свої знання за спеціальністю і методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку; знати військове звання, прізвище, строк служби, посаду чи спеціальність, родинний стан, ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця роти (корабля), постійно проводити з ними індивідуально-виховну роботу; виховувати особовий склад роти (корабля) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти (корабля); піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань тощо.
Таким чином, полковник ОСОБА_3 , будучи командиром 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , є військовим начальником, який наділений повноваженнями з виконання організаційно-розпорядчих обов`язків та відповідно до пункту 1 Примітки до ст. 425 КК України є військовою службовою особою. 
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом)
Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Згідно з п. 4 Порядку про призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2024 № 714) (далі – Порядок) одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця призначається на підставі переліку відповідних документів, у тому числі документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства (п. 20 Порядку).
Відповідно до п. 29 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Відповідно до п. 4.6. Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530, одноразова грошова допомога призначається у тому числі на підставі копії документів, що свідчать про причини та обставини загибелі (смерті) особи, зазначеної в пунктах 1-3 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема про те, що загибель (смерть) не пов`язана із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства. Такими документами можуть бути копія акта про нещасний випадок військової частини або Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, витяги з документів правоохоронних органів за результатами перевірки обставин смерті (поранення, контузії, каліцтва, травми), матеріали службового розслідування, судове рішення, інші медичні або військово-облікові документи.
Відповідно до ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Відповідно до п. 1 розділу 2 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі – Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України), службове розслідування може призначатися у разі неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті. 
Згідно з п. 1 розділу 3 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Відповідно до п.п. 5, 6 розділу 3 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Голова комісії здійснює керівництво діяльністю комісії, має право давати письмові або усні доручення в межах проведення службового розслідування, які є обов`язковими для виконання
Відповідно до п. 8 розділу 3 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Згідно з п. 1 розділу 4 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
Відповідно до п. 2 розділу 4 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням відповідних даних.
Відповідно до розділу 5-6 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 за № 3 ОСОБУ 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження) призначено на посаду начальником командного пункту – заступником начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 за № 3 ОСОБУ 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження) призначено на посаду виконувача обов`язків начальника штабу.
Відповідно до наказу командувача військ оперативного призначення «Північ» від 14.01.2022 за № 20 ОСОБУ 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) призначено на посаду командира окремого батальйону (військова частина НОМЕР).
Разом з тим, незважаючи на обізнаність з вказаними вимогами законодавства, будучи зобов`язаними до неухильного дотримання вищезазначених норм командир військової частини НОМЕР ОСОБА 1, виконувач обов`язків начальника штабу ОСОБА 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), командир 2 стрілецької роти ОСОБА_3 підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.
Так, близько 23 год. 45 хв. 15.06.2022 від командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 надійшла доповідь командиру військової частини НОМЕР ОСОБІ 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) про поранення військовослужбовця військової частини ОСОБА_6 .
Крім того, о 00 год. 55 хв. 16.06.2022 від начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 надійшла доповідь командиру військової частини НОМЕР ОСОБІ 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) щодо смерті військовослужбовця ОСОБА_6 з наявністю ознак самогубства під його час смерті.
У подальшому, у точно невстановлений слідством час, 16.06.2022, представниками військової частини НОМЕР_1 про вказану подію повідомлено відділ поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.
З метою встановлення всіх фактичних обставин вказаної події за фактом смерті військовослужбовця військової частини ОСОБА_6 слідчим слідчого відділу поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , у період часу з 12 год. 40 хв. по 18 год. 45 хв. 16.06.2022 за участі командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 проведено огляд місця події, за наслідками якого вилучено зброю та інші речі, які мають значення для кримінального провадження. 
Під час проведення огляду місця події за вказаним фактом відділом поліції № 1 Вишгородського РУ ГУНП в Київській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022111060000070 від 16.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом самогубства старшого стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти солдата ОСОБА_6 .
За наслідками проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 було вчинено самогубство в стані алкогольного сп`яніння та на підставі зібраних доказів 30.06.2022 слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
У подальшому, у точно невстановлений слідством час, але не пізніше 16.06.2022, на території військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) виник злочинний умисел на невиконання дій, які він за своїми службовими обов`язками повинен був виконати з метою отримання одноразової грошової допомоги у сумі 15 000 000 грн. членами сім`ї ОСОБА_6 , з яких мав намір отримати частину грошових коштів для себе. 
Після цього, ОСОБА 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), у точно невстановлений слідством час, але не пізніше 16.06.2022, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , залучив до своєї протиправної діяльності виконувача обов`язків начальника штабу – першого заступника командира військової частини НОМЕР ОСОБУ 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження), довівши йому злочинний умисел, який полягав в тому, що ОСОБА 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) виносить відповідні документи щодо призначення та проведення за вказаним фактом службового розслідування, якими ОСОБУ 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження) визначає головою комісії під час проведення службового розслідування, а ОСОБА 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження) повинен був забезпечити його проведення в стислі строки, внести до акта службового розслідування неправдиві відомості щодо обставин загибелі солдата ОСОБА_6 та недослідження факту самогубства, з метою надання права членам сім`ї солдата ОСОБА_6 на отримання одноразової грошової допомоги у сумі 15 000 000 грн., на що ОСОБА 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження)  погодився.
Проте, ОСОБА 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), діючи за попередньою змовою групою із ОСОБА 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження), розуміючи, що безпосередньо вони не в змозі реалізувати свій злочинний умисел по причині того що, рішення про загибель військовослужбовця ОСОБА_6 нібито під час виконання бойового завдання та неперебування в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння буде прийматися під час проведення службового розслідування членами комісії, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, у невстановлений час, але не пізніше 16.06.2022, у невстановленому місці, залучили до своєї злочинної діяльності у якості пособника командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 .
Після цього, ОСОБА 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження), діючи умисно, достовірно знаючи про факт самогубства ОСОБА_6 та проведення відділом поліції № 1 Вишгородського РУ ГУНП в Київській області досудового розслідування кримінального провадження № 12022111060000070 від 16.06.2022 за вказаним фактом, не вдаючись до деталей щодо виплати одноразової грошової допомоги, довели до відома свій умисел ОСОБА_3 , який полягав у тому, щоб останній, який був безпосередньо присутній під час проведення слідчих дій працівниками поліції та був безпосереднім командиром загиблого ОСОБА_6 , без з`ясування фактичних обставин загибелі ОСОБА_6 підписав та засвідчив факт того, що загибель військовослужбовця ОСОБА_6 відбулася нібито під час виконання бойового завдання та не перебування в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_3 погодився. 
У подальшому, з метою реалізації свого спільного злочинного умислу, ОСОБА 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) виносить наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2022 за № 479 про призначення службового розслідування по факту загибелі військовослужбовця ОСОБА_6 . Відповідно до вказаного наказу командиром військової частини НОМЕР ОСОБОЮ 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) проведення службового розслідування доручено комісії у складі: голови комісії – виконувача обов`язків начальника штабу – першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження) та членів комісії: командира стрілецької роти полковника ОСОБА_3 та начальника групи логістики штабу старшого лейтенанта ОСОБА_9 та визначено термін проведення до 10.07.2022.
У ході проведення службового розслідування, ОСОБА_3 , перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 неодноразово доповідав командиру військової частини НОМЕР ОСОБІ 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) та виконувачу обов`язків начальнику штабу – першому заступнику командира військової частини НОМЕР ОСОБІ 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження) про те, що смерть військовослужбовця ОСОБА_6 має ознаки самогубства та є потреба в отриманні результатів проведення досудового розслідування по факту смерті ОСОБА_6 , проте, ОСОБА 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) та ОСОБА 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження) запевнили ОСОБА_3 про необхідність прийняття відповідного рішення.
Після цього, виконувач обов`язків начальника штабу – перший заступник командира військової частини НОМЕР ОСОБА 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження), на виконання спільного із командиром військової частини НОМЕР ОСОБА 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) злочинного умислу щодо невиконання дій, які вони за своїми службовими обов`язками повинні були виконати з метою отримання одноразової грошової допомоги у сумі 15 000 000 грн. членами сім`ї ОСОБА_6 , з яких мали намір отримати частину грошових коштів для себе, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи її суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.07.2022, перебуваючи за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , у порушення ст. ст. 11, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 8 розділу 3, п. 1 розділу 4, розділу 5-6 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, п. 4.6. Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530, п.п. 4, 29 Порядку про призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 червня 2024 р. № 714), відповідаючи за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність проведення вказаного службового розслідування, у зв`язку з чим маючи реальну можливість для досягнення зазначеної мети, приховавши факт самогубства ОСОБА_6 , з яким був достовірно обізнаний у межах проведеного відділом поліції № 1 Вишгородського РУ ГУНП в Київській області досудового розслідування кримінального провадження № 12022111060000070 від 16.06.2022, підписав акт розслідування від 09.07.2022 № 110, яким підтвердив факт загибелі солдата ОСОБА_6 нібито під час виконання бойового завдання, без з`ясування обставин правопорушення та дослідження самогубства ОСОБА_6 .
У подальшому, ОСОБА 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження), діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), у точно невстановлений слідством час, але не пізніше 09.07.2022, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , надав акт розслідування від 09.07.2022 № 110, яким підтверджено факт загибелі солдата ОСОБА_6 нібито під час виконання бойового завдання для підпису командиру 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (який не був обізнаний про факт самогубства ОСОБА_6 ).
Після цього, ОСОБА_3 , діючи як пособник командира військової частини НОМЕР ОСОБА 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) та виконувача обов`язків начальника штабу – першого заступника командира військової частини НОМЕР ОСОБА 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження), сприяючи вчиненню останніми кримінального правопорушення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи її суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.07.2022, перебуваючи за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , у порушення вищевказаних норм чинного законодавства, підписав акт розслідування від 09.07.2022 № 110, яким підтверджено факт загибелі солдата ОСОБА_6 нібито під час виконання бойового завдання, без з`ясування обставин правопорушення та дослідження самогубства ОСОБА_6 .
Потім, ОСОБА 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження), реалізуючи свій злочинний умисел із ОСОБА 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.07.2022, перебуваючи за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , у порушення вищевказаних норм чинного законодавства, надав ОСОБі 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) для затвердження акт розслідування від 09.07.2022 № 110, який було підписано ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (який не був обізнаний про факт самогубства ОСОБА_6 ) та яким підтверджено факт загибелі солдата ОСОБА_6 нібито під час виконання бойового завдання, без з`ясування обставин правопорушення та дослідження самогубства ОСОБА_6 .
У подальшому, ОСОБА 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), діючи попередньою змовою групою осіб із ОСОБА 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження), діючи умисно, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09.07.2022, перебуваючи за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи щодо проведення відділом поліції № 1 Вишгородського РУ ГУНП в Київській області досудового розслідування кримінального провадження № 12022111060000070 від 16.06.2022 за фактом самогубства солдата ОСОБА_6 та факт недостовірного внесення до акта службового розслідування № 110 причин смерті ОСОБА_6 затвердив вказаний акт службового розслідування, який став підставою для проведення відповідних виплат.
У подальшому, командир військової частини НОМЕР ОСОБА 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), діючи умисно, з корисливих мотивів та отримання частини грошових коштів, у точно не встановлений час, але не пізніше 10.07.2022, перебуваючи за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження), достовірно знаючи про факт самогубства ОСОБА_6 видав та підписав наказ від 10.07.2022 за № 138, внаслідок якого членам сім`ї ОСОБА_6 надано право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) за обставин викладених у акті службового розслідування від 09.07.2022 № 110, який підписано ОСОБА 2 (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження), ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (який не був обізнаний про факт самогубства ОСОБА_6 ).
Надалі, на підставі наданих командиром військової частини НОМЕР ОСОБА 1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) вищевказаних документів ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_3 ) видано наказ від 03.11.2022 за № 453, згідно з яким здійснено виплату одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого ОСОБА_6 у сумі 15 000 000 грн., внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_4 з урахуванням п. 2 примітки до ст. 425 КК України заподіяно матеріальних збитків на вказану суму, чим спричинено тяжкі наслідки. 
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в пособництві в іншому умисному невиконанні військовою службовою особою дій, які вона за своїми службовими обов`язками повинна була виконати, якщо вони спричинили тяжкі наслідки, вчиненому в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 426 КК України.
24.06.2025 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 426 КК України.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили укладену з прокурором угоду затвердити і призначити узгоджене в ній покарання. При цьому, обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
ІНФОРМАЦІЯ_2 як потерпіла сторона в провадженні не заперечували щодо укладення угоди про визнання винуватості.
В судовому засіданні прокурор долучив матеріали, якими обґрунтовує підстави для укладення угоди.
Судом досліджені вказані письмові матеріали розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Згідно з угодою, обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій. Обвинувачений в повному обсязі, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Вказаною угодою сторони кримінального провадження узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, а саме покарання із застосуванням за ст. 69 за ч. 4 ст. 426 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням із встановленням іспитового строку, покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
При цьому сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також передбачені ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, зокрема шляхом надання викривальних показань щодо інших осіб, відсутність судимостей, на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, проходження служби в Збройних Силах України, взяття ним активної участі у відсічі збройній агресії рф, а також те, що під час служби останній зарекомендував себе виключно позитивно, має заохочення по службі. Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання не встановлено.
Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України.
Приписами ч. 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Виходячи з принципу індивідуалізації покарання обвинуваченій особі, співмірності заходів примусу, характеру вчинених дій, враховуючи пом`якшуючі покарання ОСОБА_3 обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що сукупність вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з урахуванням особи винного, дають суду підстави призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами в угоді покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 426 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.
Відповідно до положень ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд вважає, що враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , обставини кримінального правопорушення, керуючись ст. 75 КК України, обґрунтованим є звільнення  ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, та визначення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст.ст.50, 65, 69 КК України. 
Учасникам судового розгляду роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди, за ст.473 КПК України для обвинуваченого і прокурора буде обмеження права оскарження вироку, та відмова від здійснення прав п.1 ч.4ст. 474 КПК України. Обвинувачений розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, обумовлений сторонами угоди.
Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань.
Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнав себе винними, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Підстави для відмови в затвердженні цієї угоди, передбачені ч. 7ст. 474 КПК України, відсутні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
Керуючись ст.ст. 368, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.06.2025 року у кримінальному провадженні № 62025100130003687, укладену між прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_10  та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника-адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 426 КК України та призначити із застосуванням ст. 69 КК України узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від відбування покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, та згідно ст. 76 КК України, покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.05.2025 у справі № 757/14514/25-к на таке майно, а саме: автомобіль марки Skoda spaceback,реєстраційний номер НОМЕР_3 ; садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; земельні ділянки з кадастровими номерами 3224984200:02:006:0241, 3224985700:01:001:0109.
Цивільний позов не подавався, процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394КПК України до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені в ч.2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_11