Справа № 201/10732/24
Провадження № 1-кп/201/520/2025

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 12024046650000400 від 29.06.2024 по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка-Дніпровська Запорізької області, громадянина України, приватного підприємця, одруженого, маючого малолітню доньку, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 
захисник ОСОБА_5 
потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та неповнолітня 

ОСОБА_8 обвинувачення, яке визнане судом доведеним. 

25 червня 2024 року приблизно о 18:40 годин біля приміщенні квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_3 та потерпілими ОСОБА_7 і ОСОБА_6 виник конфлікт в ході якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Далі ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій ратово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, перебуваючи у вказаному місці у вказаний час своєю правою рукою стиснутою в кулак, наніс не менше 2-х ударів по обличчю потерпілого ОСОБА_6 в область лівого ока та лівої скроні, після чого наніс удари по тулубу та верхнім кінцівкам потерпілого ОСОБА_6 внаслідок чого потерпілому ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, розриву капсули та тканин селезінки, внутрішньо-черевного крововиливу, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, а також, синець повік лівого ока, сімнадцять саден-обличчя, шиї, тулубу, верхніх кінцівок, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминуші наслідки. 
В той же час та в тому ж місці ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження стопою своєї ноги, наніс невстановлену кількість ударів по тулубу та кінцівкам потерпілої ОСОБА_7 внаслідок чого потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді семи синців у ділянці лівого передпліччя та лівого колінного суглоба, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминуші наслідки. 
В той же час та в тому ж місці ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження своєю рукою схопив за шию малолітню потерпілу ОСОБА_8 та із силою відштовхнув її, внаслідок чого малолітній потерпілій ОСОБА_8 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин передньої поверхні шиї з підшкірним крововиливом, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні та скороминущі наслідки.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а також кримінальні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 125 КК України, а саме, умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_7 та умисне легке тілесне ушкодження малолітній потерпілій ОСОБА_8 . 

ІІ. Позиція обвинуваченого.

Обвинувачений визнав свою вину в частині спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 частково, пояснивши, що не мав наміру спричинити тілесні ушкодження, а лише захищався від нападу потерпілих, щодо тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , вину не визнав, так як жодних тілесних ушкоджень їм не наносив. 
Пояснив, що вони з потерпілою ОСОБА_7 і її донькою сусіди і користуються одним коридором для проходу до своїх квартир. У день події він з балкону вийшов у коридор спільного користування та помітив відсутність лампочки. Оскільки він чув, як потерпілі заходили до квартири, то припустив, що лампочку могли викрутити саме вони. З метою з`ясування цих обставин обвинувачений підійшов до тамбура та подзвонив у двері квартири потерпілих. Двері відчинила потерпіла, яка, за спостереженнями обвинуваченого, перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Потерпіла була агресивно налаштована і на питання обвинувачений щодо лампочки, відповіла, що вона її викрутила після чого між ними виникла словесна суперечка. Потерпіла почала хапати обвинуваченого за футболку, тягнути та виштовхувати його з тамбура. У відповідь обвинувачений взяв її за руки та відвів від себе, не штовхаючи та не спричиняючи її падіння. В цей час з квартири вибіг ОСОБА_6 , який також перебував у нетверезому стані, висловлювався нецензурно та одразу намагався нанести обвинуваченому удари руками через потерпілу. У зв`язку з реальною загрозою фізичного насильства обвинувачений, усвідомлюючи фізичну перевагу потерпілого, обхопив його в так званий «клінч» з метою припинення ударів. Перебуваючи у клінчі, обвинувачений міг декілька разів завдати ударів рукою в обличчя потерпілого, діючи виключно з мотивів самозахисту. Падінь ані обвинуваченого, ані потерпілих не було.
Під час сутички зі ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_7 втрутилась та почала дряпати обвинуваченого, хапала його за волосся, намагалася вдарити в пах та вкусила за ліве передпліччя. Все це тривало незначний час.
Почувши шум та лайку, з квартири вибігла дружина обвинуваченого, яка відтягнула потерпілу і бійка припинилася. Також з інших квартир вийшли сусід ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 .
Після припинення конфлікту сторони розійшлися, жодних подальших агресивних дій ніхто не вчиняв. Обвинувачений повернувся до себе, завершив роботу та збирався разом із сім`єю вийти на прогулянку, коли біля будинку зустрів працівників поліції та надав їм пояснення.
Після події він почувався зле, у зв`язку з чим прийняв знеболювальний засіб, а наступного дня він звернувся до лікарні імені Мечникова, де пройшов медичний огляд та судово-медичну експертизу.
Обвинувачений наголосив, що потерпілу він умисно не бив, а лише міг відштовхнути її під час сутички. Доньку потерпілих він побачив уже після припинення конфлікту, будь-яких дій щодо неї не вчиняв. Дитина стояла поруч, не плакала та нічого не говорила.
Про заклеєний вимикач світла йому нічого не відомо. На момент події на руці обвинуваченого була рукавичка для фарбування, яку у нього не вилучали.
Цивільний позов лікувального закладу про відшкодування витрат на лікування обвинувачений визнав, а цивільні позови потерпілих не визнав

ІІІ. Докази надані сторонами та потерпілими в ході судового розгляду, які дослідженні в судовому засіданні.

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення 26.06.2024 року від потерпілого ОСОБА_6 , зі змісту якої вбачається, що останній просить орган поліції прийняти заходи до сусіда проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який під час сварки наніс три удари в область обличчя потерпілого.(т.1 а.с.28)

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 25.06.2024 року близько 17:00 години він разом із ОСОБА_7 і їх донькою ОСОБА_8 повернувся додому з аквапарку та ліг відпочити. Донька пішла вивісити купальник на сушку, і помітила, що в коридорі будинку постійно горить світло про що повідомила. Після цього ОСОБА_7 вийшла до коридору та викрутила лампочку, щоб вимкнути освітлення. Ще через деякий час потерпілий почумв сварку та гучні крики і вийшовши в тамбур, де побачив ОСОБА_7 , яка стояла спиною до нього та ОСОБА_3 перед нею.
Потерпілий звернувся до ОСОБА_3 з приводу конфлікту і одразу отримав від нього два удари кулаком в обличчя. Потерпілий з метою захисту накинувся на ОСОБА_3 , щоб заблокувати його, не наносячі при цьому ударів. Він утримував обвинуваченого за шию і відчував два удари в область обличчя і декілька в область тулубу. Також вони з обвинуваченим один раз впали. В ході цього потерпілий бачив інших сусідів будинку, які не втручалися, а ОСОБА_7 в цей час намагалася припинити бійку. 
Після отриманих тілесних ушкоджень потерпілий відчував слабкість і запаморочення. Наступного дня він втратив свідомість у ліфті, а згодом і удома, після чого за викликом швидкої допомоги був госпіталізований. У лікарні медики встановили розрив селезінки та провели оперативне втручання. Наступного дня було проведено МРТ, після чого потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні.

Протокол проведення слідчого експерименту від 20.08.2024 за участі потерпілого ОСОБА_6 в ході якого потерпілий вказав, що 25.06.2024 року близько 18 год. 40 хв. він був вдома за адресою: АДРЕСА_3 , коли почув крики своєї дружини та доньки з коридору. Вибігши туди, потерпілий побачив свого сусіда ОСОБА_3 , який завдавав тілесних ушкоджень його дружині. З метою запобігання побиттю дружини та доньки потерпілий підбіг до ОСОБА_3 , однак останній одразу стиснув праву руку в кулак та, перебуваючи на відстані близько 0,5–1 метра, наніс не менше двох ударів у обличчя потерпілого, зокрема в ділянку лівого ока. Після цього потерпілий обхопив ОСОБА_3 з метою припинення його протиправних дій та недопущення подальшого нанесення ударів у голову. Проте ОСОБА_3 , скориставшись тим, що тулуб потерпілого залишився незахищеним, стиснутими в кулак лівою та правою руками завдав йому не менше десяти ударів у ділянку корпусу та тулуба. (т.1 а.с.71-78)

Висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 1904 від 26.06.2024 року (т. 1, а. с. 32–33), згідно якого, у ході проведення судово-медичного обстеження потерпілого ОСОБА_6 в останнього встановлено легкі тілесні ушкодження, а саме: синець повік лівого ока та сімнадцять саден обличчя, шиї, тулуба та верхніх кінцівок. Механізм утворення зазначених ушкоджень – не менш ніж вісімнадцять травматичних впливів тупого твердого предмета. Датою отримання ушкоджень, на яку вказав потерпілий є 25.06.2024 року.
Висновками експертів № 2364е від 05.08.2024 року (т. 1, а. с. 68–70) та № 2574е від 22.08.2024 року (т. 1, а. с. 84)підтверджено наявність у потерпілого ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, а саме: синець повік лівого ока та сімнадцять саден обличчя, шиї, тулуба та верхніх кінцівок, що виникли внаслідок не менш ніж дев`ятнадцяти травматичних впливів тупого твердого предмета, а також, тяжких тілесних ушкоджень: закритої внутрішньо-черевної травми з розривом капсули та тканин селезінки і внутрішньо-черевної кровотечі об`ємом 2 літри. Датою отримання ушкоджень, на яку вказав потерпілий є 25.06.2024 року. У ході проведення обстеження встановлено, що закрита внутрішньо-черевна травма через характер розривів селезінки не могла виникнути внаслідок самостійного падіння з висоти власного зросту. Синець повік лівого ока та лівої щоки, садна шиї зліва, над лівою ключицею та внутрішнього краю лопатки, а також інші тілесні ушкодження через різноплощинне розташування не могли виникнути внаслідок падіння на тверде покриття.
Механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого відповідає механізму їх спричинення на який вказано в протоколі слідчого експерименту з потерпілим від 20.08.2024

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення 25.06.2024 року від потерпілої ОСОБА_7 зі змісту якої вбачається, що остання просить орган поліції прийняти міри до сусіда проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який наніс тілесні ушкодження, шляхом нанесення ударів по тулубу та кінцівкам потерпілої.(т.1 а.с.35)

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що раніше між нею та ОСОБА_3 із його родиною були добрі сусідські стосунки, конфліктів між нею та обвинуваченим не виникало, але він мав конфлікти з іншими сусідами. З часом ОСОБА_3 почав звинувачувати потерпілу в тому, що вона кидає недопалки, почав вимагати, щоб світло на поверсі було постійно ввімкнене, або підтримувалося в певному стані, бо йому було занадто темно.
Одного разу, після відвідування аквапарку, потерпіла попросила доньку ОСОБА_8 випрати купальник і повісити його на балкон, який є спільним для їхнього крила будинку, і коли донька повернулась то повідомила, що вимикач світла заклеєний і вона не може його вимкнути. Потерпіла вийшла та побачила, що вимикач залитий клеєм. Вона була обурена, зрозуміла, що це зробив сусід, після чого викрутила лампочку.Через деякий час у двері подзвонив ОСОБА_3 і коли потерпіла їх відкрила, той увійшов дуже агресивно, вимагаючи віддати лампочку. Він був неадекватний і не реагував на пропозицію викликати поліцію. Потерпіла намагалася закрити двері, але ОСОБА_3 , поставив ногу і завадив їй це зробити. На руці ОСОБА_3 була рукавичка з пластику, і вона зрозуміла, що той збирається її бити. Вона намагалася закрити двері, але останній рвонув їх і потерпіла впала на підлогу, почала кричати, що викличе поліцію. ОСОБА_3 відштовхнув її і кілька разів вдарив ногою, тримаючи двері руками.
В цей момент вибігла донька і ОСОБА_3 різким ударом вдарив її в шию від чого донька вдарилася головою об двері і почала кричати. Одразу вибіг чоловік, проте, ОСОБА_3 завдав йому два удари в обличчя рукавичкою. Чоловік намагався його затримати, але той продовжував бити. У цей час вийшла його дружина ОСОБА_3 і посміхалася, не намагаючись розняти їх. 
Після того, як сутичка закінчилася, потерпіла забрала потерпілого, у якого почало закриватися око, і викликала поліцію та швидку допомогу. Наступного дня вони поїхали на судово-медичну експертизу, проте, чоловіку ставало гірше, а у доньки з`явився синець, і їй також провели судово-медичну експертизу. Пізніше чоловік зателефонував та повідомив про погане самопочуття, після чого потерпіла поїхала до нього та викликали швидку.Згодом була проведена операція через розрив селезінки.

Протокол проведення слідчого експерименту від 20.08.2024 за участю потерпілої ОСОБА_7 , в ході проведення якого потерпіла ОСОБА_7 пояснила та продемонструвала, що 25.06.2025 близько 18 год. 40 хв., перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_3 до вхідних дверей її квартири постукали. Коли вона відчинила двері, за ними знаходився ОСОБА_3 , який проживає у квартирі АДРЕСА_4 того ж будинку. Між ними виник словесний конфлікт, після чого потерпіла намагалася зачинити двері, однак ОСОБА_3 перешкоджав цьому, а згодом із силою штовхнув двері, внаслідок чого потерпіла впала та опинилася в сидячому положенні. У цей момент ОСОБА_3 наніс потерпілій не менше трьох ударів стопою лівої ноги по лівій нозі в ділянку гомілки та колінного суглоба.
Далі з кімнати вибігли її чоловік та малолітня донька, після чого ОСОБА_3 почав наносити їм тілесні ушкодження. З метою запобігти подальшим діям з його боку, потерпіла підвелася на ноги та намагалася відштовхнути ОСОБА_3 від свого чоловіка. У цей час останній наніс їй кілька ударів ліктями по верхніх кінцівках, а також удар стопою лівої ноги по гомілці правої ноги.(т.1 а.с.108-114)

Висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 1903 від 26.06.2024 року (т. 1, а. с. 40–41), згідно якого, у ході проведення судово-медичного обстеження потерпілої ОСОБА_7 встановлено легкі тілесні ушкодження, а саме: сім синців верхніх та нижніх кінцівок. Механізм утворення зазначених ушкоджень дія шести ударів тупого твердого предмета. Датою отримання ушкоджень, на яку вказала обстежена, визначено 25.06.2024 року.
Висновок експерта № 2466е від 14.08.2024 року (т. 1, а. с. 106–107) яким підтверджено наявність у потерпілої легких тілесних ушкоджень, а саме: сім синців лівого передпліччя, лівого колінного суглоба та правої гомілки. Механізм утворення ушкоджень – дія шести ударів тупого твердого предмета. Дата отримання ушкоджень є 25.06.2024 року.
Висновок експерта № 2580е від 22.08.2024 року (т. 1, а. с. 120–122) у ході проведення додаткової судово-медичної експертизи, яким встановлено ті самі ЛЕГКІ тілесні ушкодження, а саме: сім синців лівого передпліччя, лівого колінного суглоба та правої гомілки, що виникли внаслідок дії шести ударів тупого твердого предмета. Датою отримання ушкоджень визначено 25.06.2024 року.
Механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої відповідає механізму їх спричинення на який вказано в протоколі слідчого експерименту з потерпілою від 20.08.2024

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення 26.06.2024 року від потерпілої ОСОБА_7 зі змісту якої вбачається, що остання просить орган поліції прийняти міри до сусіда проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який наніс тілесні ушкодження її малолітній доньці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.45)

У судовому засіданні малолітня потерпіла ОСОБА_8 , яка була допитана разом з психологом ОСОБА_11 пояснила, що 25.06.2024 року вона разом із батьками повернулася додому з аквапарка. Вона пішла до коридору їх будинку, щоб повісити купальник, а коли поверталася, побачила, що вимикач на поверсі будинку був залитий клеєм, через що світло постійно горіло. Мати потерпілої викрутила лампочку, щоб вимкнути освітлення.
Приблизно через 5–6 хвилин до їх квартири прийшов ОСОБА_3 , який проживав по сусідству. До нього вийшла мати ОСОБА_7 й почала розмову, під час якої ОСОБА_3 кричав, ображався та вимагав повернути лампочку. Потерпіла почула, як мати зачинила двері, а коли вибігла з кімнати побачила, що талежала на підлозі на спині біля дверей та кричала сусідові, що викличе поліцію й вимагала, щоб той відійшов.В цей момент ОСОБА_3 ударив її долонею в шию від чого вона вдарилася об двері.
З квартири вийшов ОСОБА_6 , якого ОСОБА_3 одразу вдарив правою рукою у висок та в ділянку ока, після чого між ними розпочалася бійка. Мати намагалася розняти чоловіків, але батько не бив, лише тримав  ОСОБА_3 , щоб той не продовжував напад. ОСОБА_3 же наносив удари кулаками по тулубу батька, при цьому нічого не говорив і нічого не вимагав.
Після сутички потерпіла допомогла матері піднятися і вони зайшли до квартири та викликали поліцію.

Протокол проведення слідчого експерименту від 20.08.2024 року за участю малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , у присутності її матері ОСОБА_7 і психолога в ході якого потерпіла ОСОБА_8 пояснила та продемонструвала обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень. Так, 25.06.2024 року, близько 18 год. 40 хв., перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_3 , у коридорі біля вхідних дверей квартири, ОСОБА_3 почав наносити тілесні ушкодження її матері - ОСОБА_7 та схопив потерпілу ОСОБА_8 правою рукою за шию в ділянці під підборіддям та із силою штовхнув у напрямку від себе.(т.1 а.с.152-156)

Висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 1931 від 27.06.2024 року (т. 1, а. с. 47–48), у ході проведення судово-медичного обстеження неповнолітньої ОСОБА_8 встановлено ЛЕГКІ тілесні ушкодження, а саме: забій м`яких тканин передньої поверхні шиї з підшкірним крововиливом, що спричинений одноразовим травматичним впливом тупого твердого предмета. Датою отримання ушкодження, на яку вказала потерпіла, визначено 25.06.2024 року.
Висновком експерта № 2467е від 14 серпня 2024 року (т. 1, а. с. 150–151) підтверджено наявність у неповнолітньої ОСОБА_8 . ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, а саме: забою м`яких тканин передньої поверхні шиї з підшкірним крововиливом, отриманого одноразовим травматичним впливом тупого твердого предмета. Датою отримання ушкодження вказано 25.06.2024 року. 
Висновком експерта № 2579е від 22 серпня 2024 року (т. 1, а. с. 161–164) у ході проведення додаткової судово-медичної експертизи встановлено ті самі ЛЕГКІ тілесні ушкодження, а саме: забій м`яких тканин передньої поверхні шиї з підшкірним крововиливом, що спричинений одноразовим травматичним впливом тупого твердого предмета. Дата отримання ушкодження є 25.06.2024 року. Ушкодження має незначні скороминущі наслідки.
Механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого відповідає механізму їх спричинення на який вказано в протоколі слідчого експерименту з потерпілим від 20.08.2024

Протокол огляду від 16.08.2024 року 13 поверху, коридору загального користування та тамбурногоприміщення за адресою АДРЕСА_5 , де виявлено пластиковий вимикач світла типу «одноклавішний», який знаходиться в положенні «УВІМКНУТО» та залитий висохлою прозорою рідиною схожою на підсохлий клей, що таким чином унеможливлює переведенн перемикача в положення «ВИМКНУТИ».(т.1 а.с.175-177)

Висновок судово-медичного експерта №1901 від 26.06.2024 згідно якого у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: саден та внутрішньо-шкірних крововиливів на обличчі, шиї, тулубі, верхніх кінцівках, та лівій стопі, укушених ран на тлі синців на верхніх кінцівках, що спричинені від дії твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в термін, на який вказує ОСОБА_3 . Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.(т.1 а.с.186-187)

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що сторони по справі є його сусідами. У день події,він вийшов покурити на сходову клітину 12-го поверху будинку і почув зверху крики сусідів. Він піднявся поверхом вище та побачив у спільному коридорі двох жінок, які кричали й намагалися розняти ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які тримали один одного, начебто боролися, а поряд бігали діти. Свідок перебував там приблизно 15–20 секунд, за цей час зрозумів, що безпосередньої загрози для життя ні в кого немає, після чого повернувся до своєї квартири. 

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що проживає на 13-му поверсі поряд із квартирами сторін та є сусідкою ОСОБА_3 . В той день вона перебувала вдома та почула жіночі крики, але кому він належав, не знає. Через те, що вдома перебувала її маленька дитина, вона не виходила з квартири. Згодом почула звуки ударів.

ІV. Оцінка Суду.

На початку оцінки, суд звертає увагу на загальні положення щодо доказування в кримінальному процесі, застосування яких в даному конкретному випадку створює умови для реалізації завдань кримінального провадження. 
Зокрема кримінально процесуальне законодавство не закріплює стандартів доказування, проте із положень чинного КПК прослідковується їх зміст.
Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Крім того, із частини другої статті 17 КПК можна побачити стандарт доказування «поза розумним сумнівом», який, з огляду на частину першу цієї статті, має бути усунутий шляхом доведення вини особи у порядку передбаченому КПК України, тобто виключно доказами, які відповідають вимогам ст. 85, 86 КПК України.
Із статті 94 КПК випливає стандарт «внутрішнього переконання», зміст якого зводиться до того, що суддя повинен вільно оцінювати докази на основі свого внутрішнього переконання, яке виникає не з вузької оцінки доказів наданих сторонами, а з оцінки їх з урахуванням життєвого досвіду судді та всіх обставин справи.
В даній справі, враховуючи обставини, які підлягають встановленню, є застосовними обидва вказані стандарти. Застосування одного з них без іншого може призвести до хибних висновків, що недопустимо у провадженні в якому вирішуються важливі питання, що впливають на життя обвинуваченого. 

Оцінюючи надані сторонами докази з точки зору належності, суд вважає, що всі описані вище докази є належними, так як відповідають критеріям визначеним в ст. 85 КПК України та підтверджують обставини, які підлягають доказуванню і мають значення для кримінального провадження.

Оцінюючи надані сторонами докази з точку зору їх допустимості, суд не бачить підстав визнавати їх недопустимими, а тому всі досліджені докази підлягають оцінці в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для доведення обставин викладених в обвинувальному акті.

Суд, оцінюючи надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю доведеною.
В ході судового розгляду встановлений факт виникнення між обвинуваченим та потерпілими конфлікту, який переріс в бійку в ході якої обвинуваченим було заподіяно тілесні ушкодження кожному з потерпілих.
Цей факт знаходить своє підтвердження у показах потерпілих, слідчих експериментах за їх участю та висновках судово-медичних експертиз, які є основним джерелом доказів щодо характеру, механізму та тяжкості завданих їм ушкоджень, є узгодженими підтверджують і доповнюють один одного та не спростовані жодним іншим доказом у кримінальному провадженні. 
Щодо потерпілого ОСОБА_6 , експертизами (№1904 від 26.06.2024 та №2364е від 05.08.2024) встановлено, що йому були завдані як легкі тілесні ушкодження у вигляді численних синців та саден, так і тяжке тілесне ушкодження. Останнє виразилось у закритій внутрішньо-черевній травмі з розривом селезінки та масивною внутрішньо-черевною кровотечею об`ємом близько 2 літрів, що є небезпечним для життя. Встановлено, що зазначені ушкодження, зокрема розрив селезінки, виключають можливість їх виникнення внаслідок самостійного падіння з висоти власного зросту, а їх характер та різноплощинне розташування свідчать про завдання не менш ніж 19 ударів тупим твердим предметом (предметами).
Також, доведеним є факт нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , що підтверджується експертизами (№1903 від 26.06.2024, №2466е від 14.08.2024 та №2580е від 22.08.2024), якими послідовно встановлена наявність у неї легких тілесних ушкоджень у вигляді синців, які були спричинені внаслідок дії шести ударів тупим твердим предметом (предметами).
Крім того, встановленим є факт нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень по відношенню до потерпілої ОСОБА_8 що підтверджується експертизами (№2467е від 14.08.2024 та №2579е від 22.08.2024) згідно яких встановлено, що останній було завдано легке тілесне ушкодження, а саме, забій м`яких тканин шиї, що стало наслідком одноразового травматичного впливу тупим твердим предметом.
Суд зазначає, що всі без винятку експертні висновки однозначно пов`язують виникнення зафіксованих ушкоджень з часом, на який вказують потерпілі, 25.06.2024 року, тобто з моментом беззаперечно встановленого судом конфлікту з обвинуваченим.

Таким чином, з урахуванням сукупності досліджених у судовому засіданні доказів, суд доходить висновку про доведеність факту вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 насильницьких дій щодо потерпілих і його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а також у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме, в спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень. 

Не визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 125 та ч.1 ст. 121 КК України, суд розцінює, як намагання уникнути відповідальності за скоєні ним кримінальні правопорушення та як обраний ним спосіб захисту від обвинувачення. 
Посилання обвинуваченого на висновок експерта яким зафіксовано наявність легких тілесних ушкоджень у обвинуваченого не спростовує факту нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілим, а навпаки, підтверджує факт конфлікту. Сам по собі факт конфлікту не дає права його учасникам наносити тілесні ушкодження і той факт, що у обвинуваченого наявні ушкодження може свідчити про вчинення правопорушення проти нього, проте ці обставини оцінюються в даному кримінальному провадженні виключно в межах висунутого обвинувачення.
Крім того. з огляду на обставини встановлені в судовому засіданні немає підстав стверджувати, що обвинувачений знаходився у стані необхідної оборони. 

V. Призначення покарання.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує:
ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до кримінального проступку та тяжкого злочину;
наслідки та обставини вчинення кримінальних правопорушень, одне з яких призвело до тяжких наслідків для ОСОБА_6 та не менш тяжких наслідків для потерпілої ОСОБА_8 , яка в силу свого віку пережила стресову ситуацію;
данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, виховує малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває;
відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України;

З урахуванням викладеного, а також враховуючи висновок досудової доповіді, позицію потерпілих та поведінку обвинуваченого, який не виявив каяття з приводу вчинених дій суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання за вчинення кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт та за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретних їх обставинам, даним про особу обвинуваченого..

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Також на підставі ч. 1 ст. 70 КК України слід призначити ОСОБА_3 остаточне покарання застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

VІ. Вирішення цивільних позовів.

Вирішуючи цивільний позов прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра, поданий в інтересах КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 , суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової чи моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого у межах кримінального провадження. Згідно зі статтею 129 КПК України, суд зобов`язаний вирішити питання щодо такого позову під час ухвалення вироку.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд установив, що витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 , повністю підтверджуються розрахунковими документами, наданими КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР, згідно з листом та розрахунком витрат на суму 28 845 грн 46 коп.
Оцінивши наведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що зазначена сума витрат є фактично понесеною медичним закладом у зв`язку з лікуванням потерпілого та підлягає відшкодуванню в повному обсязі на підставі статті 1166 ЦК України.

У межах зазначеного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 317,20 гривень – витрат на проведення дослідження.
Із матеріалів позову вбачається, що з метою встановлення характеру та ступеня тілесних ушкоджень, спричинених обвинуваченим, 26.06.2024 року у КЗ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради було проведено судово-медичне обстеження потерпілого, за результатами якого складено висновок спеціаліста №1904. Вартість проведення зазначеного дослідження склала 317 грн 20 коп., що підтверджується квитанцією про сплату експертних послуг від 26.06.2024 року. Отже, зазначена сума становить розмір заподіяної ОСОБА_14 майнової шкоди.

Також, до суду з позовом звернулась потерпіла ОСОБА_7 , яка діє в сво?ї інтересах та інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 , до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Із матеріалів позову вбачається, що з метою встановлення характеру та ступеня тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_7 , 26.06.2024 року у КЗ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради було проведено судово-медичне обстеження, за результатами якого складено висновок спеціаліста №1903 від 26.06.2024 року. Вартість проведення експертизи становила 379 грн 95 коп., що підтверджується квитанцією про оплату послуг.
З метою встановлення тілесних ушкоджень, заподіяних малолітній потерпілій ОСОБА_8 , в тому ж закладі було проведено судово-медичне обстеження, за результатами якого складено висновок спеціаліста №1931 від 27.06.2024 року. Вартість зазначеної експертизи склала 448 грн 32 коп., які також були сплачені ОСОБА_7 , що підтверджується відповідною квитанцією. Таким чином, загальний розмір заподіяної майнової шкоди становить 828 грн 27 коп.
Крім того, з наданих суду квитанцій видно, що потерпіла понесла витрати в сумі 2147,69 гривень на переливання крові.
Ці витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
В той же час доводи потерпілої про необхідність відшкодування її витрат на комунальні послуги, погашення кредиту та перерахування коштів стороннім особам, суд вважає необґрунтованими, так як потерпілою не надано доказів, що ці витрати пов?язані з діями обвинуваченого, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. 

У межах зазначеного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_14 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень, а потерпілою ОСОБА_7 , яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_8 подано позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Встановлене Конституцією та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.
Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має виходити з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.

Суд вважає, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому завдано істотних моральних страждань. Такі дії стали для нього серйозною психотравмуючою подією, що призвела до емоційної напруги, глибоких душевних переживань, розладу сну, пригніченого настрою, нервозності, дратівливості та прагнення уникати контактів. Пережиті події негативно вплинули на стан його здоров`я, зумовили психологічний дискомфорт і порушили звичний уклад життя, істотно знизивши його якість. Зазначені наслідки вимагають тривалого часу для морального та фізичного відновлення.
Оцінюючи характер і глибину пережитих страждань, тривалість їхнього впливу, порушення звичного способу життя, необхідність докладання значних моральних і фізичних зусиль для відновлення, а також негативний вплив події на стан здоров`я та психіку, суд вважає справедливим визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 200 000 грн., скільки, саме, ця сума є співмірною характеру та наслідкам заподіяних страждань.
В той же час, під час судового розгляду обвинувачений відшкодував потерпілому 30 000 гривень з яких 317,20 гривень суд вважає за можливе віднести в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, що описано вище, а залишок в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Таким чином, з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути залишок визначеної судом моральної шкоди в розмірі 170 317,20 гривень.

Також судом встановлено, що унаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_7 , та її малолітній доньці ОСОБА_8 заподіяно значну моральну шкоду, що проявилася у глибоких душевних переживаннях, психоемоційній напрузі, постійних тривожних спогадах, розпачі, емоційній нестійкості, порушенні сну, підвищеній дратівливості та нервозності. Пережите призвело до психологічного дискомфорту, реакції замикання, прагнення уникати контактів, погіршення загального стану здоров`я та зниження якості життя. Для потерпілих ця ситуація стала екстремальною та стресовою, спричинила істотні зміни у звичному способі життя, тимчасову втрату можливості задовольняти базові потреби та вимагала тривалого часу для відновлення фізичного й психічного стану.
Враховуючи характер і глибину пережитих страждань, тривалість їхнього впливу, порушення нормального ритму життя, негативний вплив на здоров`я та психоемоційний стан, суд вважає справедливим визначити розмір компенсації моральної шкоди у сумі 60 000 грн для потерпілої ОСОБА_7 та 75 000 гривень для малолітньої потерпілої ОСОБА_8 .

VI. Інші питання

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, а саме, диск з допитом потерпілої зберігати в матеріалах провадження. 

В рамках вищевказаного кримінального провадження було проведено судово-медичні експертизи №2364е, №2466е, №2367е, №2574е, №2580е, №2579е, проте витрати на їх проведення відсутні.

Згідно з частиною п`ятою статті 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі.
За положеннями статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є, зокрема, вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 19.08.2024 року відносно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак сторонами не надано доказів тривалості перебування обвинуваченого під вартою і підстав його звільнення з під-варти, так як при надходженні обвинувального акту до суду обвинувачений перебував на свободі.
Таким чином, суд позбавлений можливості зарахувати у строк призначеного покарання строк протягом якого обвинувачений перебував в умовах несвободи.
Проте, це питання може бути вирішено за окремим клопотанням сторін провадження за умови надання ними доказів факту і терміну перебування обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання:
за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 180 годин громадських робіт;
за ч. 1 ст. 121 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня затримання останнього після набрання вироком законної сили.

Позовні вимоги прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 28 845 гривень 46 копійок.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 170 317,20 гривень.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_7 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задвольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 975 гривень 96 копійок та в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000 гривень. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь малолітньої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 75 000 гривень. 
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_8 - відмовити.

Речовий доказ – DVD-R диск із записом допитом малолітньої ОСОБА_8 – зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1