Справа №588/1061/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Лебедь О. В.	
Номер провадження 33/816/434/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  163-1 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Сіденко К.Л. та захисника Менчак І.В. в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Ларіонова М.О. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 10.07.2025, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працюючу головним бухгалтером ПрАТ «Монделіс Україна», проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП та якою на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного бухгалтера ПрАТ «Монделіс Україна» порушила ведення податкового обліку, а саме: заниження податку па прибуток за період з 01.01.2018 до 31.12.2024 , чим порушено пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, з урахуванням пп. 14.1.36, 14.1.231 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, п. 15. 22, 23, 50, 55, 56 МСБО 16 «Основні засоби», Концептуальної основи фінансової звітності, МСБО 1 «Подання фінансової звітності», п. 10, 15, 17, 37, 38 МСБО 37 «Забезпечення, умовні зобов`язання та умовні активи», п. 14 МСФЗ 23 «Витрати за позиками», п. 4.26, 4.27, 4.28, 4.29, 4.36, 4.37,4.38, 4.59, 5.1, 5.4, 5.6, 5.18, ст. 216, 218, 222, 226, Господарського кодексу України, ст. 610, 611, 614, 617 глави 51 Цивільного кодексу п. 44.1 ст. 44, cт. 9 Закону України від 16.07.1999 р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; під час здійснення виплат доходів на користь нерезидентів не нараховано, не утримано та не сплачено до бюджету податок на доходи нерезидента у сумі 281 112 грн., чим порушено п. 137.3 ст.137, пп. 141.4.6., п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями; факт порушення викладено в акті перевірки від 12.06.2025 № 260/35-00-07/00382220.

З таким рішенням суду не погодився захисник ОСОБА_1 – адвокат Ларіонов М.О. та подав апеляційну скаргу в якій просив:
- поновити строк на оскарження судового рішення як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки копію постанови від 10.07.2025 на електронну адресу захиснику було направлено судом 10.07.2025 о 23.25 год, тобто поза робочим часом, а наступні два дні припали на вихідні. Тому, з урахуванням вказаного, захисник просив поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки апеляційна скарга на нього була подана 21.07.2025, в перший робочий день за вихідними днями;
- постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 10.07.2025 захисник просив скасувати та постановити нове рішення, яким просив провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. 
В обґрунтовування своїх вимог захисник зазначав, що:
- в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, зокрема його об`єктивна сторона. Підприємство веде податковий облік, вчасно подає звітність та проходить щорічний аудит фінансової звітності. Неповнота сплати податків веде до їх донарахування та призводить до можливості накладення на платника податків фінансових санкцій, але не є порушенням податкового обліку за ч. 1 ст. 163 КУпАП;
- в протоколі немає суті конкретного правопорушення, помилково вказана дата правопорушення – 12.06.2025 що є датою складення акту перевірки, не конкретизовано податкового періоду за який підприємство занизило податок на прибуток та податок на доходи нерезидентів та в протоколі не вказано про форму вини ОСОБА_1 (активна чи бездіяльна); 
- акт перевірки фіксує лише результати податкової перевірки і вину особи у вчиненні правопорушення не встановлює;
- строк притягнення ОСОБА_1 до відповідальності сплинув – порушення з 01.01.2018 до 31.12.2024, акт перевірки від 12.06.2025. Однак, на переконання апелянта, датою вчинення імовірного правопорушення слід вважати 03.03.2025 (дата подачі відповідних податкових декларацій), а тому і строк накладення стягнення закінчився 03.06.2025, задовго до складення протоколу. 

Вислухавши захисника Менчак І.В., який клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підтримав, як і підтримав вимоги апеляційної скарги захисника Ларіонова М.О. і просив постанову судді суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 просив закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи клопотання та доводи самої скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку. 

Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як слідує з матеріалів справи її розгляд 10.07.2025 проводився у відсутність ОСОБА_1 та за участі її захисника Ларіонова М.О. Копія постанови Тростянецького районного суду Сумської області від 10.07.2025 ОСОБА_1 надіслана 11.07.2025 та отримана 14.07.2025 (а.с. 161), а захиснику Ларіонову М.О. 11.07.2025 та отримана ним 11.07.2025 о 08.42 год (а.с. 159).
21.07.2025 адвокатом Ларіоновим М.О. на вказану постанову суду подано апеляційну скаргу (а.с. 184).
Враховуючи встановлені обставини, а також те, що апеляційну скаргу подано в перший наступний за вихідним днем, на який припав кінцевий строк для подачі скарги, робочий день – 21.07.2025, а також з метою дотримання права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, як такий що, пропущений з поважних причин. 

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За змістом ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Диспозицією ч.1 ст.163-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Вказані вимоги закону суддею були виконані в повному обсязі та судом правильно було встановлено факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за встановлених ним обставин, оскільки це підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом № 115/35-00-07-12 від 12.06.2025 (а.с.3); наказом ПАТ «Монделіс Україна» №CN068 від 31.03.2017 про призначення ОСОБА_1 на посаду бухгалтера з 01.04.2017 (а.с.4); актом документальної планової виїзної перевірки від 12.06.2025 № 260/35-00-07/00382220 (а.с. 5-140).
Також, попри доводи апеляційної скарги захисника, судом першої інстанції також було повно і об`єктивно перевірено всі заявлені стороною захисту доводи, в тому числі і ті, які захисник фактично продублював в своїй апеляційній скарзі, однак яким судом надана правильна і вичерпна оцінка.
Так, сторона захисту вважала, що строк на притягнення ОСОБА_1 закінчився, оскільки порушення 01.01.2018 до 31.12.2024, акт перевірки від 12.06.2025, а тому датою вчинення імовірного правопорушення слід вважати 03.03.2025 (дата подачі відповідних податкових декларацій), з чим апеляційний суд не погоджується і вважає правильним висновок суду про те, що початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли зібрано докази, проаналізовано фактичні дані та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення. Процесуально такий висновок формується у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення. Дії уповноваженої особи, що має право складати протоколи, до моменту його складання можуть свідчити лише про виявлені окремі ознаки правопорушення, але факт, що виявлення діяння містить склад адміністративного правопорушення, зазначаються при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
А тому, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що акт документальної позапланової перевірки та протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений 12.06.2025, що і є днем виявлення вчиненого правопорушення передбаченого ч. 1 ст.163-1 КУпАП.
Підтвердженням вчинення правопорушення саме ОСОБА_1 є встановлений факт того, що вона обіймала посаду головного бухгалтера ПРАТ «Монделіз Україна» в період 2024 року, що підтверджується відповідним наказом (а.с. 4).
Складений відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП відповідає і підстав для визнання його недопустимим доказом, як про те ставила питання сторона захисту, апеляційний суд не вбачає. 
Також в апеляційній скарзі захисник стверджував про те, що акт перевірки фіксує лише результати податкової перевірки і вину особи у вчиненні правопорушення не встановлює, до чого суд апеляційної інстанції відноситься критично, оскільки цей акт складає сукупність доказів на підставі яких суд і дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163 КУпАП.
Крім цього, як правильно звернув увагу суд, перевіркою повноти визначення податку на прибуток встановлено його заниження за 2024 рік на суму 1937435 грн (а.с.138). Вказане у протоколі порушення відображено в Акті документальної планової виїзної перевірки. Акт є результатом перевірки, яка тривала з 04.04.2025 по 05.06.2025 містить підписи 9 посадовців ДПС. Крім того, Акт містить підписи генерального директора ПРАТ «Монделіз Україна» ОСОБА_2 та головного бухгалтера ОСОБА_3 , які підтверджують, що вони ознайомлені з порядком надання заперечень (зауважень) та оскарження рішень і дій посадових осіб контролюючих органів. 
Одним із невід`ємних прав платника податків згідно із пп. 17.1.6 п.17.1 ст.17 ПК України є право на подання до контролюючого органу письмових заперечень до акта перевірки в порядку, установленому цим кодексом.
Пунктом 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що в разі незгоди платника податків або його представників з висновками чи фактами й даними, викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п.44.7 ст. 44 цього кодексу, до контролюючого органу, який проводить перевірку.
Отже, акт податкової перевірки є службовим документом, в якому зафіксовані виявлені при проведенні тієї або іншої податкової перевірки порушення, він є носієм доказової інформації про виявлені порушення та його зміст може бути оскаржено шляхом подання до контролюючого органу за основним місцем обліку заперечень. Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.06.2020 по справі № 140/388/19.
Про те, що такі заперечення (зауваження) скарги надавались з боку ПРАТ «Монделіз Україна» матеріали справи не містять.
Інших доказів на спростування обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо дотримання податкового законодавства до апеляційної скарги не долучено та не надано під час апеляційного розгляду справи.
За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245,251 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисника, про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Ларіонову М.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді Тростянецького районного суду Сумської області від 10.07.2025 відносно ОСОБА_1 .
Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 10.07.2025, якою ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП та якою на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Ларіонова М.О. на цю постанову, без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.