Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/2182/25 
Номер провадження: 1-кп/511/110/26
06 лютого 2026 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , 
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 , 
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 
потерпілої – ОСОБА_6 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12025162390000295 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.04.2025 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке, Чимішлійський район, Республіка Молдова, з неповною середньою освітою, проживаючого без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , відомості щодо наявності судимостей на території України відсутні, 
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1КК України,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку не набула права керування транспортними засобами, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (0,86%) 02.04.2025 року приблизно о 10:30 годині, знаходячись по вул. Шкільна, с. Павлівка Роздільнянського району Одеської області, біля домоволодіння № 68 приступив до керування незареєстрованим в установленому згідно закону порядку, мопедом марки «HondaProTopic».
У той же день, приблизно об 11:00 годині, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним мопедом марки «HondaProTopic» білого кольору, без реєстраційного номеру, шасі НОМЕР_1 із пасажиром ОСОБА_8 рухаючись по вул. Львівська, с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, не врахувавши дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, швидкості руху та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїжджої частини дороги вправо на узбіччя, внаслідок чого відбулось контактування транспортного засобу із бетонним парканом.
Своїми необережними діями водій ОСОБА_4 грубо порушив вимоги пунктів: 1.5.; 2.1 а) ; 2.3. б); 2.9. а); 12.1 «Правил дорожнього руху», введені в дію з 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що зобов`язують водіїв:
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) «Посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.2.9. «Водієві забороняється»:
а)«Керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п.12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
В результаті порушень «Правил дорожнього руху» водієм ОСОБА_4 і настанням у зв`язку з цим дорожньо - транспортної пригоди, пасажиру ОСОБА_6 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому обох гомілкових кісток у середній третині лівої гомілки з ранами з боку передньої і задньої середньої третини лівої гомілки, які згідно з п. 2.1.1, п. 2.1.2, п. 2.1.3 «м» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до небезпечних для життя і за вказаною кваліфікаційною ознакою відповідають категорії Тяжких тілесних ушкоджень.
Отже, водій ОСОБА_4 , шляхом неналежного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.1; 2.3 б) ; 2.9 а); 12.1 «Правил дорожнього руху», гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і його фактичні дії знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно – небезпечних наслідків у вигляді отримання тяжких тілесних ушкоджень пасажиром ОСОБА_6 . 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи  і суду пояснив, що він 02.04.2025 року приблизно 11:00 годині, керував технічно справним мопедом марки «HondaProTopic», в стані алкогольного сп`яніння, разом із своєю цивільною дружиною ОСОБА_8 , рухаючись по вул. Львівська, с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, він в`їхав у яму, внаслідок чого не впорався із керуванням та допустив виїзд мопеду за межі проїжджої частини дороги вправо на узбіччя, та зіткнувся з бетонним парканом. Оскільки потерпіла ОСОБА_6 була без шолому, вона отримала тяжкі тілесні ушкодження. Дуже жалкує, що так сталося.
Потерпіла ОСОБА_6 підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті та зазначила, що ніяких претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має та просила суд суворо його не карати.
Крім визнавальних показів вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12025162390000295 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.04.2025 року (а.к.п.71);
- витягами з Єдиного обліку про реєстрацію в ЄО за №4994, 4948 від 02.04.2025р. (а.к.п.72,73);
- висновок №6 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 02.04.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та виявлено -0,86 проміле ( а.к.п.74)
- постановою про визнання предмету речовим доказом і залучення його до кримінального провадження від 02.04.2025 року, згідно якої мопед модель «HONDA», шасі НОМЕР_2 визнано речовим доказом та поміщено до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Ро здільнянського РВП ГУНП в Одеській області (а.к.п.75);
Відтак, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення по всім обставинам пред`явленого йому обвинувачення, не оспорював фактичні обставини і не заперечував проти них.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п.85), і є особою раніше не судимою (а.к.п.83), на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, ( а.к.п.84)
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.
Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку. 
При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. 
Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_4 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень. (а.к.п.45-50). 
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.
Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.
За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України, є зокрема щире каяття, на підставі викладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.04.2025 року був накладений арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мопед модель «HONDA», шасі НОМЕР_2 , відповідно до талону №95 належить ОСОБА_9 (відомості відсутні), з метою проведення судових експертиз. (а.к.п.76-77). 
У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. 
Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.
На підставі ч.2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта за проведення судової автотехнічної експертизи (висновок експерта №1602-34-25 від 24.04.2025 року) у розмірі 3 392,64 гривень та за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи (висновок експерта №1614-34-25 від 24.04.2025 року) у розмірі - 2 544,48гривень
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.100, 174, 349, 368, 369, 371,373,374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 ) визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять років).
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) рахувати з моменту його фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ) до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке, Чимішлійський район, Республіка Молдова, з неповною середньою освітою, проживаючого без реєстрації за адресою АДРЕСА_1  на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 5 937 гривень 12 копійок, з них – 3 392,64 гривень за проведення судової автотехнічної експертизи (висновок експерта №1602-34-25 від 24.04.2025 року); - 2 544,48гривень за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи (висновок експерта №1614-34-25 від 24.04.2025 року).
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.04.2025 року на тимчасове вилучене майно, а саме: мопед модель «HONDA», шасі НОМЕР_2 , відповідно до талону №95 належить ОСОБА_9 (відомості відсутні).
Речові докази: мопед модель «HONDA», шасі НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, після набрання вироком законної сили, повернути власнику.
Цивільний позов по справі не заявлявся. 
Процесуальні витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя:                      ОСОБА_1