Справа № 347/182/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2026         м. Косів 
Суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області Книщук Р.М. розглянувши об`єднані матеріали справ, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , 
-за ч.3 ст.172-11, ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 вчинив самовільне залишення військової частини або місця служби та недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Правопорушення вчинені за наступних обставин:
28.01.2026 року під час проведення перевірки посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 у військовій частині НОМЕР_1 встановлено, що сержант ОСОБА_2 , 27.01.2026, будучи військовослужбовцем вказаної військової частини самовільно залишив місце несення служби та був відсутній без поважних причин.
Відповідно наказу начальника військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2026 №9 сержант ОСОБА_1 призначений на посаду начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення являється військовою посадовою особою.
27.01.2026 року о 09 год. 15 хв. в ході проведення перевірки наявності особового складу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 було встановлено, що сержант ОСОБА_1 був відсутній на місці несення служби про що була надана доповідь№5283/АД/13 від 27.01.2026.
Про поважні причини відсутності чи неможливості виконання обов`язків військової служби сержант ОСОБА_1 не повідомляв командування військової частини НОМЕР_1 , а тому об`єктивно встановити причини та умови, що сприяли його відсутності у розташуванні підрозділу військової частини НОМЕР_1 в період з 09:15 27.01.2026 по 18.00 27.01.2026 не представилось можливим.
В подальшому, відповідно доповіді командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2026 №5283/АД/14 сержант ОСОБА_1 близької8:00 год 27.01.2026 самостійно прибув до підрозділу військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно з вимогами ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), який затверджений Законом України И548-ХІУ від 24 березня 1999 року, військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини.
Згідно до вимог ст.2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Згідно до вимог ст.3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в Україні особливий період настав з дня набрання чинності Указу Президента України від 17.03.2014 №303 «Про часткову мобілізацію», продовжено його Указом Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» і триває по цей час.
Проте, всупереч наведеним вимогам Статуту, діючи умисно, всупереч інтересам військової служби, сержант ОСОБА_1 , вчинив самовільне залишення військової частини або місця служби, за наступних обставин:
Так 27.01.2026 сержант ОСОБА_1 самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та не виконував обов`язки військової служби, тобто був відсутній на місці несення служби без поважних на те причин в період з 09.15 год.27.01.2026 по 18.00 год 27.01.2026. по, що становить 7 годин 45 хвилин.
Таким чином, за викладених вище обставин, сержант ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем призваним по мобілізації, на посаді начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-11 КУпАП.
За визначенням, викладеним у статті 1 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” №3543-ХІІ від 21.10.1993 , мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу, а особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05:30 год. 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, який відповідно до Указу Президента України №49/2024 від 13.02.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану на території України продовжено по теперішній час.
Відповідно до Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 (зі змінами) визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав. 
Враховуючи вище викладене, на даний час на всій території України діє особливий період.
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців та деяких інших осіб” №1952-VII від 16.03.2017 (набрав чинності 16.04.2017) внесено зміни до глави 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо вчинення військовослужбовцями військових адміністративних правопорушень в умовах особливого періоду.
28.01.2026 під час проведення перевірки стану дотримання вимог законів України військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 в діях начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 встановлені ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172ь Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, встановлено, що у військовій частини НОМЕР_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації сержант ОСОБА_1 на посаді начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення.
Відповідно наказу начальника військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2026 №9 сержант ОСОБА_1 призначений на посаду начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення являється військовою посадовою особою.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, сержант ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, функціональні обов`язки відповідно до займаної посади, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, всупереч наведеним вимогам Статуту, діючи умисно, всупереч інтересам служби, сержант ОСОБА_1 виявив недбале ставлення до військової служби, за наступних обставин:
27.01.2026 року о 09 год. 15 хв. в ході проведення перевірки наявності особового складу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 було встановлено, що сержант ОСОБА_1 був відсутній на місці несення служби, тим самим обов`язки за посадою не виконував, що могло призвести до тяжких наслідків для захисту та безпеки України в умовах особливого періоду, сумлінно і чесно не виконував військовий обов`язок, допустив негідний вчинок і показав негативний приклад іншим військовослужбовцям та підлеглому особовому складу.
Так, встановлено, що сержант ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 повинен знаходитись на підрозділу військової частини та виконувати обов`язки військової служби, однак будучи ознайомленим із внутрішнім розпорядком, маючи покладені на нього функціональні обов`язки відповідно до займаної посади, порушуючи вимоги Статуту та функціональні обов`язки покладені на нього займаною посадою був відсутній у розташуванні підрозділу військової частини НОМЕР_1 , тим самим не виконуючи жодних із покладених на нього завдань, зокрема організаційно-розпорядчих функцій начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення.
Про поважні причини відсутності чи неможливості виконання обов`язків військової служби сержант ОСОБА_1 не повідомляв командування військової частини НОМЕР_1 , а тому об`єктивно встановити причини та умови, що сприяли його відсутності у розташуванні підрозділу військової частини НОМЕР_1 в період з 09:15 27.01.2026 по 18.00 27.01.2026 не представилось можливим.
Відповідно до функціональних обов`язків начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 він відповідає: за функціонування мобільного комплексу для санітарно-гігієнічних потреб військових; організацію роботи персоналу; технічну справність обладнання (водопроводів, опалення, електромережі), контроль безпеки, чистоти та дотримання графіків миття особового складу; забезпечення лазні водою та паливом.
Зважаючи на вище викладене, у зв`язку із відсутністю сержанта ОСОБА_1 на місці служби, останній не виконував жодного із вище перелічених обов`язків, що покладені на нього відповідно до займаної посади, що вплинуло на боєздатність особового складу і не можливості виконання покладених завдань щодо повного та належного функціонування польової лазні.
Отже, сержант ОСОБА_1 , недбало поставився до виконання обов`язків військової служби та своїх функціональних обов`язків.
Відповідно до ст. 11 Закону України “Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України” № 548-ХІУ від 24.03.1999 військовослужбовець ОСОБА_3 зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості.
Згідно статті 12 Закону України “Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України” № 548-ХІУ від 24.03.1999 про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Згідно статті 16 Закону України “Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України” № 548-ХІУ від 24.03.1999 кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Таким чином, за викладених вище обставин, сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, займаючи посаду начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, функціональних обов`язків в умовах особливого періоду, вчинив недбале ставлення до військової служби, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Правопорушник в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.3 ст.172-11, ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи. 
Зокрема, згідно протоколу серії ЛВІ №16 від 28.01.2026р. ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем призваним по мобілізації, на посаді начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-11 КУпАП. 
Відповідно до протоколу ЛВІ №15 від 28.01.2026р. сержант ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, займаючи посаду начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, функціональних обов`язків в умовах особливого періоду, вчинив недбале ставлення до військової служби, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Факти викладені у вище вказаних протоколах підтверджуються поясненням ОСОБА_4 , доповідями №5283/АД/13 від 27.01.2026 та №5283/АД/14 від 27.01.2026 про факт самовільного залишення військової частини (без зброї) військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 сержантом ОСОБА_1 , витягом з наказу від 08.01.2026р. №9, функціональними обов`язками начальника польової лазні військової частини НОМЕР_1 , службовою характеристикою ОСОБА_1 , військовим квитком НОМЕР_2 .
Таким чином, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11, ч.2 ст.172-15 КУпАП. 
Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Таким чином, ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень передбачених ч.3 ст.172-11, ч.2 ст.172-15 КУпАП та з врахуванням особи і суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини особи, з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень слід накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.3 ст.172-11, ч.2 ст.172-15 КУпАП, зокрема у виді штрафу, у відповідності із вимогами ст. 36 КУпАП. 
Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 40-1 ч. 1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, 221, 283, 284 КУпАП та ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд,-

п о с т а н о в и в:
Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення за ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 347/183/26 (номер провадження 3/347/121/26) та за ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 347/182/26 (номер провадження 3/347/120/26) відносно ОСОБА_1 , присвоївши об`єднаній справі № 347/182/26 (номер провадження 3/347/120/26).
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.172-11, ч.2 ст.172-15 КУпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення:
-за ч.3 ст.172-11 КУпАП України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн;
-за ч.2 ст.172-15 КУпАП України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.
На підставі ст.36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 – 665 (шістсот шістдесят п`ять)грн.60коп. судового збору, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001. Код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України ).
Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний строк, з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:     Р.М.Книщук