Справа №461/9292/24 
Провадження №2/461/85/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2026 року м. Львів
Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Кротової О.Б.,
секретар судового засідання Галун М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :
19.11.2024 позивач АТ «Ідея Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 177544,39 грн, а також судовий збір в розмірі 3028 грн.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.02.2021 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральний кредитний договір №ГКД-553831.1, згідно якого банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювану кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та на умовах, визначених цим договором та діючими тарифами банку. Максимальна сума заборгованості позичальника за наданими банком траншами становить 300000 грн, включаючи витрати на страхові платежі (у разі наявності). Рішення щодо надання кредитних коштів банком приймається за кожним траншем окремо та зобов`язання банку щодо надання траншів в рамках цього договору є відкличними.
Строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з дати її відкриття, строк дії окремого траншу, який надається клієнту в рамках кредитної лінії, становить 60 місяців (п.1.2. кредитного договору).
У відповідності до п.1.4. кредитного договору за користування траншем позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на маржу банку (15%), що на момент підписання кредитного договору становить 19,5% річних, а також плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни визначені згідно з актуальним графіком щомісячних платежів в розмірі 2,5% річних від початкової суми кожного траншу, що буде відображена в графіку платежів у конкретному цифровому виразі.
17.06.2021 в рамках кредитного договору було видано транш за номером №G01.10701.008216309 у розмірі 74750 грн, підтвердженням чого є належним чином засвідчені копії меморіальних ордерів. Одночасно з видачею траншу відповідачу було надіслано графік щомісячних платежів за траншем.
Власне волевиявлення на отримання траншу за кредитним договором відповідач висловив шляхом надсилання із власного абонентського номера телефону СМС-повідомлення на номер 3553.
Отже, банк у повному обсязі виконав власні зобов`язання за кредитним договором, видавши відповідачу 17.06.2021 в рамках кредитного договору транш за номером №G01.10701.008216309 у розмірі 74750 грн.
Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений кредитним договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, інші платежі за кредитним договором.
Останній платіж (зарахування) відповідачем здійснено 17.09.2021, у зв`язку із чим сума боргу відповідача за траншем №G01.10701.008216309 від 17.06.2021 станом на 10.10.2024 становить: прострочений борг - 72350,29 грн, прострочені проценти - 40752,37 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту - 64441,73 грн, а всього - 177544,39 грн.
Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ) та довідкою - розрахунком заборгованості станом на 10.10.2024.
Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07.08.2024. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідача було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідача будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.
Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити.
Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18.12.2024 позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за траншем №G01.10701.008216309 від 17.06.2021 у розмірі 113102,66 грн та 1928,95 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
08.12.2025 відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Конрадій М.В., через систему Електронний Суд звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просив скасувати заочне рішення Галицького районного суду м. Львова у справі №461/9292/24 від 18.12.2024 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та призначити справу до розгляду в загальному позовному провадженні.
В обґрунтування заяви покликалася на те, що жодних процесуальних документів та копії вказаного рішення ОСОБА_1 не отримував, та про існування розгляду справи йому нічого не було відомо. Всі листи, судові повістки, виклик до суду направлялись судом на адресу: АДРЕСА_1 , тобто на адресу за якою відповідач фактично не проживав, що підтверджується довідками форми 5 №744 від 14.01.2024 та за №6324П від 01.11.2025. Так, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, в період з 10.03.2022 по теперішній день перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 , і здійснює захист держави від російської агресії, тривалий час перебуває на першій лінії захисту, що виключає використання засобів мобільного зв`язку. 
Ухвалою суду від 16.12.2025 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 18.12.2024 у цивільній справі №461/9292/24 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, призначено справу до розгляду у судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
14.01.2026 представником позивача АТ «Ідея Банк» Лубоцькою Н.І. подано до суду письмові пояснення, в яких просить задоволити позов в повному обсязі. Просить врахувати, що ОСОБА_1 не звертався до банку із заявою про те, щоб йому не нараховували проценти за користування кредитом та ним не подано документів на підтвердження проходженням ним військової служби, у тому числі на підставі п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відтак у AT «Ідея Банк» відсутні правові підстави для здійснення такого перерахунку по кредитному договору. Як вбачається з документів, що були долучені відповідачем, на думку позивача, спірним періодом слід розуміти період саме з 01.02.2023 (дата початку перебування ОСОБА_1 відповідно до зазначених документів на військовій службі по мобілізації по 07.08.2024 (дата з якої припинено нарахування). Окрім цього, долучила детальний розрахунок по кредитному договору, з якого вбачаються всі нарахування, зокрема, те, що відповідачу за період з 01.02.2023 по 07.08.2024 було нараховано процентів в розмірі 21351,93 грн.
Ухвалою суду від 15.01.2026 у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Конрадій М.В. про направлення справи за підсудністю відмовлено.
30.01.2026 представником відповідача - адвокатом Конрадій М.В. подано додаткові пояснення у справі (відзив на позовну заяву), в яких просить позовні вимоги задоволити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за траншем №G01.10701.008216309 від 17.06.2021 у розмірі 66744,04 грн - за основним тілом кредиту, 6133,13 грн - за простроченими відсотками та 1242,91 грн судового збору, в іншій частині позовних вимог відмовити. Так, згідно з наданою банком випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що на виконання умов укладеного договору, відповідачем сплачено 09.07.2021 суму 3885 грн, з яких 1868,75 грн спрямовані на погашення комісії за обслуговування кредиту; 16.08.2021 сплачено 3870 грн, з яких 1868,75 грн спрямовані на погашення комісії за обслуговування кредиту; 17.09.2021 сплачено суму 3885 грн. Окрім цього, позивачем в розмір заборгованості, заявленої у позові, крім простроченого боргу та прострочених процентів, включена прострочена плата за обслуговування кредиту в сумі 64441,73 грн. З покликанням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 та ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», вважає положення укладеного між сторонами кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, нікчемними. Окрім цього, оскільки відповідно до довідок №744 від 14.01.2024 та №6324П від 01.11.2025, ОСОБА_1 з 10.03.2022 по теперішній час перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, і має право на пільги, за категорією учасник бойових дій та з 10.03.2022 має право на пільги згідно з Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, заборгованість за процентами за період із 10.03.2022 по 10.10.2024 не підлягає стягненню, оскільки нарахована у період, під час якого на ОСОБА_1 розповсюджуються положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З урахуванням наведеного, враховуючи, що станом на 17.09.2021 сума заборгованості за основним тілом кредиту складала 66744,04 грн (72350,29-5606,25), прострочена заборгованість за відсотками з розрахунку 19,5% річних за 172 дні прострочки, складає 6133,13 грн (66744,04 х 19,5%/365 днів х 172 дні). Отже, ОСОБА_1 фактично визнає заборгованість перед позивачем у розмірі 66744,04 грн - за основним тілом кредиту та 6133,13 грн - за простроченими відсотками.
Представник позивача АТ «Ідея Банк» в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у позовній заяві просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Конрадій М.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі відповідача та його представника.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у передбачених нормами ЦПК випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи; з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.
Як вбачається з довідки командира військової частини НОМЕР_3 від 01.11.2025 №6324П ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 з 01.02.2023 по теперішній час.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
У постанові від 12.11.2025 у справі №754/947/22 (провадження № 14-74цс25) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Окрім того, коли суд вирішує питання щодо зупинення провадження у справі на цій підставі, в оцінці процесуального обов`язку щодо зупинення провадження йому потрібно враховувати особисту думку сторони або третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, яка перебуває на військовій службі. Якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення і продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.
Таким чином, оскільки клопотання про зупинення провадження у справі від відповідача чи його представника на адресу суду не надходило, а у поданих письмових поясненнях (відзиві на позовну заяву) представник відповідача просить задоволити позов частково та проводити розгляд справи без участі відповідача та його представника, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 04.02.2021 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральний кредитний договір №ГКД-553831.1, згідно якого банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювану кредитну лінію, в межах якої надавати йому кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та на умовах, визначених цим договором та діючими тарифами банку. Максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією (максимальна сума заборгованості позичальника за наданими банком кредитами (траншами)) становить 300000 грн. Рішення щодо надання кредитних коштів банком приймається за кожним траншем окремо та зобов`язання банку щодо надання траншів в рамках цього договору є відкличними.
Строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з дати її відкриття, строк дії окремого траншу, який надається клієнту в рамках кредитної лінії, становить 60 місяців (п.1.2. кредитного договору).
У відповідності до п.1.4 кредитного договору за користування траншем позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на маржу банку (10%). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 19,5% річних. 
17.06.2021 в рамках кредитного договору було видано транш за номером №G01.10701.008216309 у розмірі 74750 грн, підтвердженням чого є належним чином засвідчені копії меморіальних ордерів. Одночасно з видачею траншу відповідачу було надіслано графік щомісячних платежів за траншем.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується меморіальними ордерами №6027831 від 17.06.2021, №6027836 від 17.06.2021, №6027833 від 17.06.2021, та випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ).
Відповідно до ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07.08.2024. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором.
Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, позивач вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, заборгованість за траншем №G01.10701.008216309 від 17.06.2021 станом на 10.10.2024 становить: прострочений борг - 72350,29 грн, прострочені проценти - 40752,37 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту - 64441,73 грн, а всього - 177544,39 грн.
Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ), довідкою - розрахунком заборгованості станом на 10.10.2024 та детальним розрахунком заборгованості станом на 10.10.2024.
У відповідності до вимог ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем фактично було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі.
Однак позивачем, в розмір заборгованості, заявленої у позові, крім простроченого боргу та прострочених процентів, включена прострочена плата за обслуговування кредиту в сумі 64441,73 грн.
Окрім цього, як вбачається з виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ) та детального розрахунку заборгованості станом на 10.10.2024, відповідачем ОСОБА_1 сплачена плата за обслуговування кредитної заборгованості в загальному розмірі 5606,25 грн.
Згідно п.1.4.2. Генерального кредитного договору №ГКД-553831.1 від 04.02.2021, за обслуговування кредитної заборгованості банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни визначені згідно з актуальним графіком щомісячних платежів в розмірі 2,5% річних від початкової суми кожного траншу, що буде відображена в графіку платежів у конкретному цифровому виразі, що включає в себе:
- надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за цим договором;
- опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.
Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19 (провадження № 61-22778св19) й постанові Верховного Суду від 15 березня 2021 року в справі №361/392/20 (провадження №61-16470св20) та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, положення укладеного між сторонами кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів, є нікчемними.
Відповідно до частину 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Щодо можливості застосування до відповідача, як позичальника за кредитним договором, укладеним з банком, пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає наступне.
Як вбачається з довідки командира військової частини НОМЕР_3 від 14.01.2024 №744 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 з 10.03.2022 по теперішній час.
Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_3 від 01.11.2025 №6324П ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 з 01.02.2023 по теперішній час.
Вказане підтверджується також військовим квитком серії НОМЕР_4 , виданим 22.05.2022.
Статтею 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону від 30 березня 2021 року №1357-ІХ, який набрав чинності з 23 квітня 2021 року, та яка діяла зі змінами, внесеними згідно із Законом №2459-IX від 27 липня 2022 року до 04 травня 2024 року), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Законом України 21 березня 2024 року №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», який набрав чинності 04 травня 2024 року, пункт 15 статті 14 викладено в такій редакції: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Дана норма в такій редакції діяла до 18 травня 2024 року, адже з цього часу набрала чинності її нова редакція, у зв`язку із набранням із цієї дати чинності Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», яким пункт 15 статті 14 викладено в такій редакції: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року в справі №199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
З детального розрахунку заборгованості за траншем №G01.10701.008216309 від 17.06.2021 вбачається, що проценти ОСОБА_1 нараховувались за період з 17.06.2021 по 07.08.2024.
Враховуючи, що в матеріалах справи наявні докази проходження ОСОБА_1 з 10.03.2022 військової служби за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_3 від 14.01.2024 №744, довідкою командира військової частини НОМЕР_3 від 01.11.2025 №6324П та військовим квитком серії НОМЕР_4 , виданим 22.05.2022, на спірні правовідносини поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а ОСОБА_1 з 10.03.2022 по 07.08.2024 не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом.
При цьому, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).
Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі №642/548/21.
Судом встановлено, що згідно детального розрахунку заборгованості за траншем №G01.10701.008216309 від 17.06.2021, за період з 10.03.2022 по 07.08.2024 ОСОБА_1 нараховано в загальному 34030,04 грн процентів (25344,21 грн процентів за користування кредитом + 8685,83 грн процентів на прострочену заборгованість).
Таким чином, оскільки в період з 10.03.2022 по 07.08.2024 відповідач проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 , у вказаний період останній звільнений від нарахування процентів за траншем №G01.10701.008216309 від 17.06.2021 на підставі пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 6722,33 грн прострочених процентів (40752,37 грн (прострочені проценти, заявлені в позовних вимогах) - 34030,04 грн (проценти, нараховані за період з 10.03.2022 по 07.08.2024).
З урахуванням викладеного, суд вважає позов АТ «Ідея Банк» частково підставним, та з урахуванням нікчемності умови кредитного договору щодо необхідності сплати відповідачем плати за обслуговування кредиту, враховуючи те, що ОСОБА_1 була сплачена плата за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 5606,25 грн та в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 64441,73 грн простроченої плати за обслуговування кредиту, а також те, що останній в період з 10.03.2022 по 07.08.2024 проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частини НОМЕР_3 та на підставі пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнений від сплати процентів, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за за траншем №G01.10701.008216309 від 17.06.2021 в розмірі 73466,37 грн (177544,39 грн (загальна сума заборгованості) - 64441,73 грн (заборгованість за простроченою платою за обслуговування кредиту, зазначена в позовних вимогах) - 5606,25 грн (сплачена ОСОБА_1 плата за обслуговування кредиту) - 34030,04 грн (проценти, нараховані за період з 10.03.2022 по 07.08.2024).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч.1 ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача пропорційну задоволеним вимогам суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в розмірі 1252,96 грн. 
Керуючись ст.2, 10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за траншем №G01.10701.008216309 від 17.06.2021 у розмірі 73466,37 грн (сімдесят три тисячі чотириста шістдесят шість гривень тридцять сім копійок). 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 1252,96 грн (одну тисячу двісті п`ятдесят дві гривні дев`яносто шість копійок) судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 06.02.2026.
Учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство «Ідея Банк», ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 19390819, адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11;
представник позивача: Лубоцька Наталія Іванівна, 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, офіційна електронна адреса: www.ideabank.ua, адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер засобу зв`язку НОМЕР_5 ;
відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , номер телефону: НОМЕР_7 .

Суддя          Ольга КРОТОВА