Справа № 185/15855/25 
Провадження № 1-кп/185/506/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в умовах дії воєнного стану в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025046480000046 від 18 грудня 2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Покровське, Артемівського району, Донецької області, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, групи інвалідності не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 будучи військовозобов`язаним, відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у 2022 році (більш точного часу встановити не надалось можливим), вибув зі свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 та з жовтня 2025 почав проживати за адресою: АДРЕСА_2 .
Так ОСОБА_3 , будучи особою, яка згідно до абз. 11 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підлягає взяттю на військовий облік у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, будучи військовозобов`язаним, на якого відповідно до положень ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», покладено обов`язок після прибуття до нового місця проживання в семиденний строк стати на військовий облік, 12 грудня 2025 отримав під особистий підпис попередження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність прибути не пізніше 15 грудня 2025 для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 та про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 337 Кримінального кодексу України, за ухилення військовозобов`язаного від військового обліку.
В подальшому ОСОБА_3 , діючи умисно, всупереч вимог ч. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з метою ухилення від військового обліку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, будучи належним чином проінформований про дату прибуття для постановки на військовий облік та про кримінальну відповідальність за ухилення військовозобов`язаного від військового обліку, без поважних причин не прибув у термін до 15 грудня 2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 для постановки на військовий облік, чим ухилився від військового обліку.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 337 КК України, як ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
24 грудня 2025 року між прокурором Межівського відділу Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом. 
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 згоден з кваліфікацією дій, саме за ч. 1 ст. 337 КК України, як ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки і визнає обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні. 
Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3  за ч. 1 ст. 337 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
В судовому засіданні прокурор просила затвердити угоду про визнання винуватості та ухвалити вирок, призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, зазначивши, що згоден з узгодженим покаранням. Захисник також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджене покарання. 
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.
Згідно п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного і обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого – також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.
Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 337 КК України, як ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
За місцем проживання обвинувачений характеризується задовільно, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. 
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладену між прокурором Межівського відділу Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 24 грудня 2025 року і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання. 
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання не має.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
У справі процесуальних витрат не має. 
Питання стосовно речових доказів у справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 грудня 2025 року укладену між прокурором Межівського відділу Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 . 
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. 
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази у справі: CD – диск, з записом розмови від 12 грудня 2025 року – зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 

Суддя: ОСОБА_1