Справа № 128/3341/25 
Провадження № 33/801/1170/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Сопрун В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2025 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В., 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и в:

17 серпня 2025 року о 14:55 год в с. Писарівка Вінницького району Вінницької області, на автомобільній дорозі М12, 400 км 158 м, ОСОБА_1 керував мотоциклом «Loncin», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager ARSM-0701, результат позитивний 2,43 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також, 17 серпня 2025 року о 14:55 год в с. Писарівка Вінницького району Вінницької області, на автомобільній дорозі М12, 400 км 158 м, ОСОБА_1 керував мотоциклом «Loncin», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, яка дозволить йому впевнено керувати транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась попереду в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль та мотоцикл отримали механічні пошкодження. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, з застосуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.
Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, через неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Належним чином повідомлені ОСОБА_1 та його адвокат Панасюк І.І. в судове засідання апеляційного суду не з`явились, були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
За таких обставин, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, сформованої у справі «Пономарьов проти України», де зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та що заявник має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді та враховуючи те, що саме  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, та ним подано апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у їх відсутність.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованими.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, та змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 , останній заперечив вину у вчиненні вказаних правопорушень. Однак, такі заперечення повністю спростовані, не узгоджуються із встановленими в суді першої інстанції обставинами та не підтверджені при апеляційному перегляді.
Приймаючи судове рішення, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується: 
1.Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №426000, згідно з якого 17 серпня 2025 року о 14:55 год в с. Писарівка Вінницького району Вінницької області, на автомобільній дорозі М12, 400 км 158 м, ОСОБА_1 керував мотоциклом «Loncin», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager ARSM-0701, результат позитивний 2,43 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
2.Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №425987, згідно з якого 17 серпня 2025 року о 14:55 год в с. Писарівка Вінницького району Вінницької області, на автомобільній дорозі М12, 400 км 158 м, ОСОБА_1 керував мотоциклом «Loncin», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, яка дозволить йому впевнено керувати транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалась попереду в попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль та мотоцикл отримали механічні пошкодження. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
3. Даними схеми місця ДТП.
4.Результатами огляду – 2,43 ‰.
5.Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
6.Письмовими поясненнями ОСОБА_1 , згідно з яких він керував мотоциклом, випив пива, свою вину визнає, після чого здійснив зіткнення з автомобілем Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням, свою вину визнає, зобов`язується відшкодувати в повному обсязі, після чого продув прилад «Драгер», результат 2, 43 %, до працівників поліції претензій не має.
Також, вказані обставини підтверджуються відеозаписом з місця події, відеофіксація велась на нагрудні бодікамери працівників поліції.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин. 
На відеозаписі зафіксовано, ОСОБА_1 на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди та встановлення її обставин, а також пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці дорожньо-транспортної пригоди або у лікувальному закладі, на що ОСОБА_1 відповів, що проходитиме огляд на місці, проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат якого складає 2,43 проміле. ОСОБА_1 пояснив, що він вчора вживав пиво, при цьому він не заявляв клопотання про проведення повторного огляду у закладі охорони здоров`я, при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, ніяких заперечень щодо викладених обставин він не висловлював.
Наявний у матеріалах справи відеозапис хоч і є не безперервним, проте він не спростовує правильних висновків суду про наявність в діях  ОСОБА_1  вини та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. Відеозаписом встановлено, що відбулась ДТП за участю водія  ОСОБА_1 , його згода на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, результат огляду складає 2,43 проміле. 
Неодноразово суд апеляційної інстанції в справах про адміністративне правопорушення наголошував, що скасування судового рішення виключно на підставі формальної констатації, зокрема за наявності технічних помилок, відсутність безперервності відеозапису, за відсутності інших підстав для скасування постанови суду жодним чином не сприятиме досягненню мети адміністративного провадження і адміністративної відповідальності за вчинення протиправного діяння. Такий підхід був би проявом надмірного формалізму та істотно порушував основні принципи правовладдя (невідворотності покарання за скоєне порушення, справедливості, рівності тощо).
Тобто, наявний в матеріалах справи фрагмент відеозапису та інші матеріалі справи, які узгоджується між собою є достатньою доказовою базою для належної фіксації скоєння порушення п.2.9а ПДР України, а тому є допустимими і належними доказами.
Відповідно до п.7 Розділу 2 Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що результат тесту ОСОБА_1 , проведеного на місці зупинки, а саме 2,43 проміле, що більше ніж у 12 разів перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле) та беззаперечно вказує на перебування особи в стані алкогольного сп`яніння.
Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.
Отже вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно ч.4,5 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до копії довідки ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР від 17 серпня 2025 року, пройшов огляд за самозверненням о 18:33 год, результат склав 0,19 проміле та 0,17 проміле, однак проведений огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за його зверненням через майже 4 години, а отже пройшло більше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, а тому такий висновок вважається недійсним.
Невизнання  ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч.2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.
Доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана постанова районного суду не відповідає фактичним обставинам справи, а також винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, спростовуються зібраними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, і які в своїй сукупності та своєму взаємозв`язку повністю підтверджують вину ОСОБА_1 .
Матеріали справи не містять доказів того, що до  ОСОБА_1  зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено. 
Апелянтом не надано доказів, які б підтверджували його доводи, наведені в апеляційній скарзі.
Посилання апелянта на те, що протоколи про адміністративні правопорушення не відповідають вимогам закону, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки зміст протоколів про адміністративні правопорушення свідчать про те, що вони відповідають положенням статті 256 КУпАП.
Крім того, під час перевірки законності постанови суду першої інстанції в порядку апеляційної процедури були досліджені всі матеріали справи, вивчені та перевірені усі заперечення апелянта стосовно обставин події адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суд першої інстанції повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, а тому не вбачаю підстав для скасування або зміни постанови судді першої інстанції стосовно нього.
Керуючись ст.124, ст.130, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                                   В. В. Сопрун