Справа № 515/1636/25
Провадження № 2-о/515/290/26

Татарбунарський районний суд Одеської області 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року м. Татарбунари
Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого – судді Олійника К. І.,
за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України, про встановлення факту належності трудової книжки,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст вимог
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаною заявою, в якій, з урахуванням уточнень, просила встанови факт належності їй документу, а саме: трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.10.1981 року. 
Обґрунтовуючи заяву, зазначила, що вона з 1981 почала свою трудову діяльність в Білгород-Дністровській швейній фабриці Одеської області, про що свідчить запис в трудовій книжці серії НОМЕР_1 .
Також у 1984 році була прийнята в члени колгоспу імені Калініна, Татарбунарського району Одеської області, про що свідчить запис в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 .
Після досягнення 60 річного віку вона подала документи до Татарбунарського відділу обслуговування громадян Головного «Управління пенсійного фонду України в Одеській області для розрахунку та призначення їй пенсії за віком.
Пенсійним Фондом їй було, усно, відказано в прийнятті документів в зв`язку з тим що в трудових книжках допущена помилка в написанні мого прізвища, « ОСОБА_2 » ( ОСОБА_3 на українській мові) замість вірного « ОСОБА_4 », та запропоновано звернутись до суду. 
Факт того, що в трудових книжках допущена помилка, в написані її прізвища свідчать данні її паспорту, а також данні свідоцтва про розірвання шлюбу, витяг з реєстру територіальної громади.
Зазначені розбіжності, на думку заявника, виникли через помилку посадової особи, які склали зазначені документи. 
У зв`язку з вищенаведеним, вона вимушена звернутися до суду з даною заявою.
Рух справи 
Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку окремого провадження.
Доводи учасників справи
Заявника у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить заяву задовольнити частково, встановити факт належності їй ОСОБА_1 документу, а саме: трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.10.1981 року за час роботи в Білгород-Дністровській швейній фабриці Одеської області, оскільки вказане підприємство знаходиться в стані припинення, тобто ліквідоване згідно витягу з ЄДР. Щодо встановлення факту належності їй трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 27.01.1987 року, просить залишити без розгляду, оскільки помилка в трудовій книжці виправлена правоприємником КСП «Калініна». Також провести розгляд справи провести за її відсутності.
Представник Головне управління пенсійного фонду України у судове засідання не з`явився, але надав заяву, в яеій не заперечує щодо встановлення юридичного факту, якого просить заявник, та просить провести розгляд справи за відсутносіт представника.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 10 січня 1980 року, виписаного російською мовою, ОСОБА_5 , родилась ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).
З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 виданого Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 13 березня 2025 року видно, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розрівано, про що 13 березня 2025 року складено відповідний актовий запис №9 (а.с.7). 
Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 08.03.2002 року, прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначено як « ОСОБА_1 ». Згідно другої сторінки паспорту, « ОСОБА_7 » (мовою оригіналу). Реєстраційний номер облікової картки платника податків також виданий на ім`я « ОСОБА_1 » (а.с. 4).
З наданої до копії трудової книжки серії  НОМЕР_1 від 12.10.1981 на ім`я ОСОБА_7 (рос. мова) (з титульної сторінки трудової книжки вбачається виправлення прізвища шляхом закреслення з ОСОБА_8 на ОСОБА_2 , про, що зроблено відповідний запис, зазначено (рос. мова) «фамилия изменена на основании паспорта») вбачається, що остання у період з жоатня 1981 року по серпень 1983 року працювала швачкою у Білгород-Дністровській швейній фабриці. 
Колективне підприємство Білгород-Дністровська швейна фабрика Одеської області  припинено з 03 серпня 2012 року.
Мотивувальна частина
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вивчивши доводи заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Законом, а саме Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін.
Пунктом 2.13. Інструкції визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.
Такий висновок ґрунтується на тому принципі урядування, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач (у цій справі - роботодавець) зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє (або вчиняє їх неправомірно), це може стати предметом судової перевірки.
Разом з тим, заявник надала до суду докази, які свідчать про те, що КП Білгород-Дністровська швейна фабрика Одеської області припинено з 03 серпня 2012 року, що унеможливлює звернення заявника до КП Білгород-Дністровська швейна фабрика Одеської області з питанням про зміну записів у трудовій книжці про її прізвище.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17).
Висновки за результатами розгляду справи
Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності ОСОБА_1 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12 жовтня 1981 pоку.
Аналіз досліджених судом документів та письмових доказів, свідчить, що в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 12 жовтня 1981 pоку, яка підтверджує трудовий стаж заявника, є розбіжності в написані персональних даних заявника, що створило їй перешкоди у здійсненні своїх прав, а саме: можливості реалізувати своє право на соціальний захист та призначення пенсії.
Оскільки на теперішній час в позасудовому порядку виправити вищезгадані розбіжності є можливим через ліквідацію працедавця, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення.
Вирішення питання про розподіл судових витрат
Відповідно до статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судовий збір необхідно залишити за заявником.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 315, 319 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління пенсійного фонду України, про встановлення факту належності трудової книжки – задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12 жовтня 1981 року.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К. І. Олійник