ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

20 січня 2026 року 	м.Суми	

Справа №950/3021/24 
Номер провадження 22-ц/816/241/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Собини О. І. , Петен Я. Л. 
сторони:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Мельник Вероніки Сергіївни на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 17 березня 2025 року в складі судді Бакланова Р.В., ухвалене в м. Лебедин, 

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 червня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_1 за допомогою вебсайту (creditkasa.com.ua) було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1221-3116.
Позивач зазначав, що відповідно до умов кредитного договору позивач, як Кредитодавець, взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту - 14 400,00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 21 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день.
Позивач виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору, натомість, відповідач порушив умови Кредитного договору та не повернув кредит позивачу, а також не виконав інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем.
За розрахунком позивача станом на 15 липня 2024 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем склав 142 488,00 грн, з якого: прострочена заборгованість за кредитом - 14 400,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 128 088,00 грн.
Застосувавши до відповідача Програму лояльності, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь не всю заборгованість, а лише її частину у розмірі 72 000,00 грн, а також стягнути понесені судові витрати в розмірі 2422 грн 40 коп.
Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 17 березня 2025 року позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задоволений частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1221-3116 від 12 червня 2023 року в розмірі 28800 грн та судові витрати в розмірі 968 грн 96 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Мельник В.С., не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 43200 грн 00 коп. та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень ст. 625 ЦК України, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов кредитного договору.
Наголошує на тому, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом на відмову від договору протягом 14 днів після його укладення та продовжував користуватись кредитними коштами на погоджених сторонами умовах.
Вказує, що вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами визначено за спільною згодою.
Скаржник звертає увагу, що мав законне право нараховувати проценти згідно з п. 4.6., п. 10.1. кредитного договору протягом строку, що визначений п. 4.8. кредитного договору, що останнім і було здійснено та відображено у розрахунку заборгованості.
Від відповідача в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2026 року: 3328 * 30 = 99840 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Скаржником подано апеляційну скаргу в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, а тому колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.
Судом встановлено, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і ОСОБА_1 12 червня 2023 року з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи вебсайту (creditkasa.com.ua) було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1221-3116.
Відповідно до умов Кредитного договору позивач відкрив для відповідача Кредитну лінію шляхом надання відповідачу грошових коштів (Кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб відповідача, а відповідач зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом у порядку, передбаченому Договором.
Згідно з п. 4.1. позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: дата видачі кредиту - 12 червня 2023 року, сума кредиту - 14400,00 грн.
Згідно з п. 4.3. кредитного договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована.
Згідно з п. 4.5., 4.6. кредитного договору стандартна процентна ставка за кредитом становить 3,00 % за кожен день користування кредитом. Оплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного Базового періоду.
Знижена процентна ставка 2,50 % діє у разі, якщо позичальник своєчасно і у повному обсязі сплачує проценти за користування кредитом.
Згідно з п. 4.8. договору строк кредитування 300 календарних днів; дата повернення кредиту - 06 квітня 2024 року. Строк дії Договору є рівним строку кредитування.
Відповідно до п. 4.10. орієнтовна загальна вартість кредиту складає 144 000,00 грн та включає в себе суму кредиту, проценти за користування кредитом.
До позовної заяви позивач додав Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджені 23 листопада 2022 року та паспорт споживчого кредиту, у якому викладена інформація про істотні умови споживчого кредиту, аналогічна інформації, яка міститься у договорі про відкриття кредитної лінії № 1221-3116.
Відповідно до наявної у справі довідки позивача (а.с. 31) та листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 24-30) позивач 12 червня 2023 року перерахував відповідачу за допомогою системи LIQPAY кредитні кошти за договором № 1221-3116 від 12 червня 2023 року в розмірі 14 400,00 грн.
Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений із загальною вартістю кредиту, графіком внесення платежів за кредитом, необхідністю сплати в останній день дії договору 06 квітня 2024 року процентів у розмірі 2592,00 грн та тіла кредиту в сумі 14 400,00 грн, що підтверджується накладенням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем А8918), надісланим на його електронну адресу vimeroks@gmail.com (а.с. 23).
Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 15 липня 2024 відповідно до розрахунку заборгованості за договором, долученого до позовної заяви, склала 128 088,00 грн, з якої: 14400,00 грн - основний борг, 128 088,00 грн - залишок по відсоткам.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував рішення тим, що кредитор не виконав взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами.
Однак, визначаючи розмір заборгованості за відсотками, суд зменшив суму до 14400,00 грн і вважав, що саме такий розмір відсотків буде справедливим та забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.
Колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині не повністю відповідає вказаним вимогам закону.
Факт укладення та зміст договору, а також належне виконання кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредиту, сторонами при розгляді справи під сумнів не ставиться.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток та ОСОБА_1 підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора на номер мобільного телефону, який ним особисто зазначений, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства та особистого підписання кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора, такий договір не був би укладений.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).
Крім того, про укладення та визнання кредитного договору свідчить і факт часткового погашення відповідачем відсотків за користування кредитними коштами.
Згідно з положенням ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Також згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
На час розгляду справи кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит, є чинним, недійсним у судовому порядку не визнавався, сума боргу по тілу кредиту та нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами позичальником не спростовувалась.
Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Зменшуючи розмір процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції, застосовуючи аналогію та врахувавши те, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості відповідача за нарахованими процентами у розмірі 57600 грн, не є співмірною із розміром заборгованості за кредитом, яка становить 14400 грн за договором № 1221-3116 від 12 червня 2023 року та суперечить принципам розумності і добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, дійшов висновку, що розмір відсотків, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, необхідно зменшити до 14400 грн і саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.
Однак, колегія суддів вважає такі висновки суду помилковими, з огляду на наступне.
Позивачем дотримані вимоги, зокрема ст. ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана відповідачу.
Вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедлими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Колегія суддів апеляційного суду наголошує на тому, що відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти, визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства, оскільки відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними.
Таким чином з наведеного вбачається, що позивач мав законне право нараховувати проценти згідно з п. 4.6., п. 10.1. кредитного договору протягом строку, що визначений п. 4.8. кредитного договору, що останнім і було здійснено та свідчить з розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах даної справи.
За наведених обставин, висновки суду щодо зменшення розміру заборгованості за відсотками з 57600,00 грн до 14400,00 грн, є помилковими.
24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Даним законом передбачено зокрема, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с. 32-34) позивач, обраховуючи заборгованість за відсотками, починаючи з 24 грудня 2023 року не дотримався зазначених вище положень закону щодо розміру денної процентної ставки. Проте, враховуючи що розмір заборгованості за відсотками станом на 24 грудня 2023 року, обрахованої відповідно до умов договору і діючого на час обрахування законодавства складає 82728 грн, а розмір заборгованості за відсотками, що заявлений позивачем до стягнення складає 57600 грн, колегія суддів не вбачає необхідності для перерахування розміру нарахованих позивачем відсотків.
Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за умовами кредитного договору, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду визнає апеляційну скаргу представника ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Мельник В.С. обґрунтованою, тому у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України скасовує рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами в сумі 43200,00 грн та стягує в зазначеному розмірі заборгованість.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України при задоволенні апеляційної скарги та позову з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягає компенсації 3633 грн 60 коп. судового збору за апеляційний перегляд справи та 2422 грн 40 коп. за подачу позовної заяви.
Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується стягнення заборгованості, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Мельник Вероніки Сергіївни задовольнити.
Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 17 березня 2025 року в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами в сумі 43200 грн 00 коп. скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Змінити рішення Лебединського районного суду Сумської області від 17 березня 2025 року в частині розподілу судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1221-3116 від 12 червня 2023 року, яка складається із заборгованості за процентами в сумі 43200 грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 2422 грн 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 3633 грн 60 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: О. І. Собина 

Я. Л. Петен