ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 р. 	Справа № 520/13588/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі №520/13588/25
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві 
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпродспоживслужби в м. Києві про накладення штрафу від 14.01.2025 № 16/4833, якою накладено штрафну санкцію на суму 34000 грн за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-670;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпродспоживслужби в м. Києві про накладення штрафу від 14.01.2025 № 17/4833, якою накладено штрафну санкцію на суму 17000 грн за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-671;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпродспоживслужби в м. Києві про накладення штрафу від 14.01.2025 № 18/4833, якою накладено штрафну санкцію на суму 17000 грн за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-672;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпродспоживслужби в м. Києві про накладення штрафу від 14.01.2025 № 19/4833, якою накладено штрафну санкцію на суму 34000 грн за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-673;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпродспоживслужби в м. Києві про накладення штрафу від 09.01.2025 № 14/4833, якою накладено штрафну санкцію на суму 34000 грн за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-670;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпродспоживслужби в м. Києві про накладення штрафу від 09.01.2025 № 15/4833, якою накладено штрафну санкцію на суму 34000 грн за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-673;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпродспоживслужби в м. Києві про накладення штрафу від 09.01.2025 № 13/4833, якою накладено штрафну санкцію на суму 17000 грн за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-671;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпродспоживслужби в м. Києві про накладення штрафу від 13.02.2025 № 20/4833, якою накладено штрафну санкцію на суму 34000 грн за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-670;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпродспоживслужби в м. Києві про накладення штрафу від 13.02.2025 № 22/4833, якою накладено штрафну санкцію на суму 34000 грн за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-673;
- визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпродспоживслужби в м. Києві про накладення штрафу від 13.02.2025 № 21/4833, якою накладено штрафну санкцію на суму 17000 грн за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-671.
Ухвалою суду від 27.05.2025 позовні вимоги роз`єднано в самостійні провадження та вимогу щодо визнання протиправною та скасування постанови Головного Управління Держпродспоживслужби в м. Києві про накладення штрафу від 13.02.2025 № 21/4833, якою накладено штрафну санкцію на суму 17000 грн за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-671, виділено в окреме провадження та присвоєно новий номер справи № 520/13588/25.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 позовну заяву задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову Головного Управління Держпродспоживслужби в м. Києві про накладення штрафу від 13.02.2025 №21/4833, якою накладено штрафну санкцію на суму 17000 грн за невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-671.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Також зазначає, що за результатами розгляду справи матеріалів перевірок: Акту перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 30.01.2025 за №145-44/14, Протоколу про виявлені порушення від 30.01.2025 року №6 Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві відносно позивача правомірно прийнято Постанову про накладення штрафу від 13.02.2025 №21/4833, відповідно до якої до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 копійок.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 30.08.2019, реєстраційний номер 21960000000008617.
Основний вид діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД, внесений в ЄДРПОУ: 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет, крім того, також має інші зареєстровані види діяльності: 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах; 95.12 Ремонт обладнання зв`язку; 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устатковання; 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах; 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням; 47.75 Роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах.
ФОП ОСОБА_1 03.11.2023 придбав мережеві зарядні пристрої Baseus Speed Mini Quick Charger Type-C 20W Black в кількості 5 шт. та світлодіодні гірлянди Lumo Lights 3m в кількості 5шт., що підтверджується копією видаткової накладної № 031123-01.
14 серпня 2024 року відповідачем на виконання наказу №2274 від 14.08.2024 видано направлення №415-2274 на проведення планової перевірки з відбором зразків у магазині “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 130, в строк з 15.08.2024 по 20.08.2024. При цьому предметом перевірки зазначено екодизайн енергоспоживчих продуктів, а саме екодизайн побутових ламп неспрямованого випромінення; електричне та електронне обладнання, в тому числі низьковольтне; електричне та електронне обладнання щодо електромагнітної сумісності.
19 серпня 2024 року було прийнято рішення про відбір зразків продукції від 19.08.2024 за №34/2274-415. Згідно з актом №48/2274-34 від 19.08.2024, який складено на підставі рішення про відбір зразків продукції від 16.08.2024 №2274-34, були відібрані 2 одиниці зарядного пристрою Baseus Speed Mini Quick Charger Type-C 20W Black та 4 одиниці світлодіодної гірлянди Lume Lights 3m, модель: MLS-D12V3.6WG3CK-IP44.
Рішення про відбір зразків продукції від 16.08.2024 № 2274-34, на який міститься посилання в акті №48/2274-34 від 19.08.2024, на огляд суду сторонами не надавалося.
Також, 19 серпня 2024 року видано рішення № 04.1-01-602 про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів на підставі рішення про відбір зразків продукції за №34/2274-415 з тієї підстави, що продукція відібрана на випробування, а також був застосований обмежувальний (корегувальний) захід – “тимчасова заборона надання продукції на ринку” до отримання суб`єктом господарювання протоколів випробувань.
Судом встановлено, що наказ на проведення перевірки та акт перевірки суду не надавався.
Оскільки факт проведення перевірки позивачем не заперечується, судом взято до уваги, як встановлений, однак зазначає, що неподання відповідачем наказу на проведення перевірки, акту перевірки та інших матеріалів не дозволяє встановити законність подальших дій органу ринкового нагляду при прийнятті оскаржуваної постанови.
14 жовтня 2024 року було прийнято рішення про вжиття обмежувальних заходів №04.1-01-671, яким було вжито обмеження надання продукції на ринку; усунення формальної невідповідності. Строк виконання був встановлений до 30.10.2025. Підставою вказаного рішення, відповідно до його змісту, слугував ненаданий суду акт перевірки характеристик продукції № 2274 від 15.08.2024. Рішення отримано представником позивача 15.10.2025.
14 листопада 2024 року відповідачем складено акт № 3263-621/159 перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, в якому зазначено, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 за № з 04.1-01-670 по 04.1-01-673, невиконані та не можуть бути результативними. На останній сторінці акту зазначено, що відсутня уповноважена особа позивача на підписання акту.
30 грудня 2024 року позивач надав відповідачу повідомлення про виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів.
31 грудня 2024 року відповідачем складено акт перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №3606-695/190, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 за № 04.1-01-670, 04.1-01-671 та 04.1-01-673, невиконані та не можуть бути результативними. На останній сторінці акту зазначено, що представник позивача примірник акту отримав.
08 січня 2025 року позивач направив до ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві пояснення до складання протоколу.
09 січня 2025 року відповідачем було прийнято постанову №13/4833 про накладення штрафу, відповідно до якої до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 копійок.
В той же день, 09 січня 2025 року, відповідачем складено протокол №2 про виявлені правопорушення за результатами проведеної позапланової виїзної перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, що полягають у невиконанні рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, а саме рішення від 14.10.2024 №04.1-01-671 “про усунення формальної невідповідності”. Протокол було отримано представником позивача 09.01.2025.
14 січня 2025 року відповідачем було прийнято постанову №17/4833 про накладення штрафу, відповідно до якої до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 копійок.
30 січня 2025 року позивач направив до ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві повідомлення про виконання обмежувальних (корегувальних) заходів у зв`язку з утилізацією світлодіодної гірлянди Lume Lights 3m, модель: MLS-D12V3.6WG3CK-IP44. На підтвердження утилізації продукції надав копію договору №846-2025/КОБ від 28.01.2025, акт наданих послуг №135 від 29.01.2025 та акт списання запасів №1 від 24.01.2025. Отже, продукція, невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо якої стало підставою для притягнення позивача до відповідальності, була утилізована 29.01.2025.
30 січня 2025 року за результатами перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів було складено акт № 145-44/14, відповідно до якого було встановлено, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-671 невиконане.
Цього ж дня відповідачем було складено протокол №6 про виявлене порушення вимог Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” та Закону України “Про загальну безпечність нехарчової продукції”.
За результатами розгляду матеріалів перевірок відповідачем 13.02.2025 прийнято постанову №21/4833 про накладення штрафу, якою до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 17000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 копійок за порушення вимоги п. 3 ч. 4 ст. 44 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції”, а саме ФОП ОСОБА_1 невиконано рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-671 щодо усунення формальної невідповідності.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач втретє притягнув позивача до відповідальності за одне і те саме порушення: невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 №04.1-01-671 щодо усунення формальної невідповідності, що суперечить конституційному принципу недопустимості подвійного притягнення до відповідальності.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення нагляду і контролю нехарчової продукції визначені Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" від 2.12.2010 №2735-VI (далі - Закон №2735-VI).
Відповідно до статті 4 Закону №2735-VI метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.
Метою здійснення контролю продукції є забезпечення відповідності продукції, що ввозиться на митну територію України, встановленим вимогам до моменту її випуску у вільний обіг на митній території України та недопущення ввезення на митну територію України продукції, яка становить серйозний ризик суспільним інтересам.
Статтею 7 Закону №2735-VI передбачено, що суб`єкти господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції мають право: 1) вимагати від посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд і контроль продукції, додержання вимог законодавства; 2) перевіряти наявність у посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд та контроль продукції, наявність службових посвідчень; 3) одержувати від посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, копії посвідчень (направлень) на проведення перевірок та не допускати їх до проведення перевірок, якщо вони не надали копії таких документів; 4) бути присутніми під час здійснення всіх заходів ринкового нагляду; 5) одержувати в установленому порядку від органів ринкового нагляду і митних органів необхідну, доступну та достовірну інформацію про результати ринкового нагляду і контролю продукції; 6) вимагати від посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд та контроль продукції, забезпечення конфіденційності будь-якої інформації, одержаної під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції, крім випадків, визначених цим та іншими законами України; 7) оскаржувати в установленому законом порядку будь-які рішення, приписи, дії та бездіяльність органів ринкового нагляду, митних органів та їх посадових осіб; 8) звертатися за захистом своїх прав та інтересів до суду; 9) вживати за власною ініціативою заходів щодо запобігання та уникнення ризиків, які становить продукція, що надається ними на ринку, забезпечення відповідності цієї продукції встановленим вимогам та усунення порушень вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про загальну безпечність нехарчової продукції"; 10) отримувати безоплатну консультативну допомогу від органу ринкового нагляду з метою запобігання порушенням під час здійснення заходів державного ринкового нагляду; 11) при проведенні планової перевірки не допускати посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, до проведення перевірки характеристик продукції, не зазначеної у відповідному секторальному плані ринкового нагляду.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону №2735-VI суб`єкти господарювання зобов`язані при здійсненні господарської діяльності ефективно взаємодіяти між собою під час вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених цим Законом.
Статтею 16 Закону №2735-VI визначені права осіб, які здійснюють контроль продукції: 1) проводити у випадках і порядку, визначених цим Законом, перевірки документів та вибіркові обстеження зразків продукції; 2) вимагати від декларантів надання документів і матеріалів, необхідних для здійснення контролю продукції, перевіряти їх та одержувати копії документів і матеріалів, що свідчать про факти порушення законодавства; 3) вимагати від декларантів надання у погоджений з ними строк усних чи письмових пояснень з питань, що виникають під час здійснення контролю продукції; 4) вимагати від декларантів припинення дій, що перешкоджають здійсненню заходів контролю продукції.
Положеннями статті 15 Закону №2735-VI визначено права посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, серед яких, п. 3 визначено право посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд вимагати від суб`єктів господарювання надання документів і матеріалів, необхідних для здійснення ринкового нагляду, одержувати копії таких документів і матеріалів. У разі якщо оригінали таких документів і матеріалів складені іншою мовою, ніж мова діловодства та документації державних органів, на вимогу органів ринкового нагляду суб`єкти господарювання зобов`язані за власний рахунок забезпечити їх переклад мовою діловодства та документації державних органів в обсязі, необхідному для здійснення ринкового нагляду.
Відповідно до частини 1 статті 20 Закону №2735-VI ринковий нагляд здійснюється відповідно до секторальних планів ринкового нагляду, які щорічно затверджуються органами ринкового нагляду відповідно до сфер їх відповідальності.
Частиною 1 статті 22 Закону 2735-VI визначено, що заходами ринкового нагляду є:
1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування);
2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають:
а) обмеження надання продукції на ринку;
б) заборону надання продукції на ринку;
в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції;
3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів;
4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.
Згідно із частиною 2 статті 23 Закон України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції”, при проведенні перевірок характеристик продукції органи ринкового нагляду враховують ступінь ризику, який може становити відповідна продукція, а також відомості, що містяться у зверненнях споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, та іншу інформацію щодо продукції.
Відповідно до частини третьої та шостої статті 23 Закон № 2735-VI органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.
Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи.
Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону.
У разі одержання інформації про попадання на ринок продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази та направлення видаються і оформлюються невідкладно.
Перевірки характеристик продукції проводяться:
1) у торговельних та складських приміщеннях суб`єктів господарювання;
2) у місцях введення продукції в експлуатацію (якщо відповідність продукції певним встановленим вимогам може бути визначена лише під час введення її в експлуатацію);
3) за місцем проведення ярмарку, виставки, показу або демонстрації продукції в інший спосіб;
4) у місцях зберігання під митним контролем продукції, митне оформлення якої призупинено за результатами контролю продукції;
5) за місцезнаходженням органу ринкового нагляду.
Відповідно до Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 2 вересня 2015 р. № 667, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.
Основними завданнями Держпродспоживслужби є:
1) реалізація державної політики у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і реклами в цій сфері;
2) здійснення відповідно до закону державного ветеринарно-санітарного контролю, державного нагляду (контролю) за дотриманням санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), здоров`ям та благополуччям тварин, безпечністю та окремими показниками якості харчових продуктів, неїстівних продуктів тваринного походження, репродуктивним матеріалом, племінною справою у тваринництві, біологічними продуктами, патологічним матеріалом, ветеринарними препаратами, субстанціями, кормовими добавками, преміксами, кормами та іншими об`єктами санітарних заходів, застосуванням санітарних та ветеринарно-санітарних заходів, профілактичних і протиепідемічних заходів щодо охорони в межах компетенції території України від проникнення хвороб людей, тварин та рослин з території інших держав або карантинних зон, вимог законодавства у сфері насінництва та розсадництва, дотриманням законодавства про захист прав споживачів, за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, законодавства щодо зберігання, транспортування, торгівлі та застосування засобів захисту рослин, показників вмісту шкідливих для здоров`я людини речовин та інгредієнтів у тютюнових виробах, які реалізуються на території України, дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони прав на сорти рослин, у сфері туризму та курортів, за якістю зерна та продуктів його переробки, за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованих організмів у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування, за діяльністю суб`єктів господарювання, які здійснюють виробництво, перевезення, зберігання, реалізацію органічної продукції (сировини);
3) здійснення контролю за виконанням фітосанітарних заходів;
4) здійснення ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності;
5) здійснення метрологічного нагляду;
6) здійснення в межах компетенції контролю за факторами середовища життєдіяльності людини, що мають шкідливий вплив на здоров`я населення.
Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи. Керівники самостійних структурних підрозділів територіальних органів Держпродспоживслужби, на які покладено здійснення повноважень Держпродспоживслужби у сфері санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення, забезпечують виконання функцій щодо затвердження та підписання передбачених законодавством документів, повноваження щодо затвердження та підписання яких належить до компетенції головних державних санітарних лікарів відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), у межах повноважень відповідного територіального органу.
Підпунктом 7 п. 4 Положення №677 визначено, що Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері здійснення державного ринкового нагляду, зокрема: проводить перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирає зразки продукції та забезпечує проведення їх експертизи (випробування); приймає у випадках та порядку, визначених законом, рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, здійснює контроль стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень; вживає у порядку, визначеному законом, заходів до притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні встановлених вимог.
Відповідно до п.7 Положення №677, Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.
Як встановлено судовим розглядом, що повідомлення та пояснення позивача, подані до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві, залишені відповідачем без належної оцінки, а отже право позивача на участь у процесі прийняття рішення не було враховано відповідачем, і така бездіяльність суперечить принципам добросовісності та неупередженості дій суб`єкта владних повноважень, закріпленим у ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності та накладено штраф в розмірі 17000,00 грн. на підставі трьох постанов відповідача: від 09.01.2025 № 13/4833, від 14.01.2025 №17/4833 та від 13.02.2025 №21/4833.
Разом з цим, підставою для прийняття постанов стало одне порушення: п. 3 ч. 4 ст. 44 Закон №2735-VI, ФОП ОСОБА_1 невиконано рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 № 04.1-01-671 щодо усунення формальної невідповідності.
Відповідно, зазначення в трьох постановах невиконання саме рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 № 04.1-01-671 свідчить про однаковий предмет - усунення формальної невідповідності.
Водночас, колегія суддів наголошує, що відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Вказана конституційна гарантія виключає можливість повторного застосування заходів відповідальності за одні й ті ж самі дії чи бездіяльність.
Отже, відповідач намагається втретє притягнути позивача до відповідальності за одне і те саме порушення: невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 14.10.2024 № 04.1-01-671 щодо усунення формальної невідповідності, що суперечить конституційному принципу недопустимості подвійного притягнення до відповідальності.
Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, аналізуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Посилання апелянта на висновки судів апеляційної інстанції за аналогічних правовідносин сторін не можуть бути враховані колегією суддів, оскільки в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не у рішеннях (постановах) судів першої (апеляційної) інстанції.
Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 по справі №520/13588/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   Л.В. Любчич