Провадження номер 3/741/67/26 
Єдиний унікальний номер 741/2048/25

ПОСТАНОВА
іменем України

12 січня 2026 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді Крупини А.О.,
з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С., 
потерпілої ОСОБА_1 ,
розглянувши справу про адміністративні правопорушення (протокол серії ВАД № 773227) щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не відомо,
передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

07 листопада 2025 року о 10 год 30 хв за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_2 умисно позбавила свою матір гр. ОСОБА_1 , що проживає разом із нею, житла, на яке вона має законне право, чим була завдана шкода фізичному здоров`ю гр. ОСОБА_1 , чим вчинила домашнє насильство економічного характеру. 
Дії ОСОБА_2 органом поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, заперечень суду не надала, не повідомила суд про причини неявки та не надала доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності за наявними матеріалами.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
Окрім цього, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
З огляду на це, ураховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд робить висновок про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 .
Потерпіла ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що з дочкою ОСОБА_2 наразі примирилася, після події 07 листопада 2025 року подібне не повторювалося. 
У заяві, поданій до суду 25 листопада 2025 року, потерпіла просила закрити провадження по справі, оскільки вони з донькою примирилися, вважає, що в її діях не було складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повідомила суд, що на даний час її донька ОСОБА_2 перебуває за кордоном у свого батька.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, всебічно, повно й об`єктивно дослідивши всі обставини справи, керуючись законом і правосвідомістю, суд робить нижченаведений висновок.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство (п. 4 ч. 1 ст. 1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Таким чином, виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема умисне вчинення діянь економічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, підпадає умисне позбавлення житла потерпілої особи.
Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 773227, 07 листопада 2025 року о 10 год 30 хв за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_2 умисно позбавила свою матір гр. ОСОБА_1 , що проживає разом із нею, житла, на яке вона має законне право, чим була завдана шкода фізичному здоров`ю гр. ОСОБА_1 , чим вчинила домашнє насильство економічного характеру. 
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення ОСОБА_2 неправомірних дій та є одним із джерел доказів, відповідно до положень ст. 251 КУпАП.
Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються:
- копією термінового заборонного припису серії АА № 500090 від 07 листопада 2025 року (а. с. 3);
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07 листопада 2025 року, від ОСОБА_1 , яка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, просила притягнути до адміністративної відповідальності її доньку гр. ОСОБА_2 за вчинення домашнього насильства, оскільки остання 07 листопада 2025 року о 10 год 30 хв не пускала її до будинку, чим завдала шкоди її здоров`ю (а. с. 4); 
- письмовим поясненням ОСОБА_1 , наданим інспектору СРПП ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області 07 листопада 2025 року (а. с. 5).
Суд зазначає, що поведінка ОСОБА_2 у даному конкретному випадку істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин в родині, адже характер її дій, що встановлено з пояснень потерпілої, безумовно спричинили останній емоційну невпевненість, побоювання за свою безпеку та нездатність захистити себе, та як наслідок завдали шкоди психологічному здоров`ю.
Разом з цим, згідно зі ст. 33 КУпАП обираючи вид стягнення, суд враховує особу правопорушника, характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У відповідності до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. 
Вирішуючи питання про вид та міру відповідальності ОСОБА_2 , у відповідності до вимог ст. ст. 33, 34 КУпАП суд ураховує фактичні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до порушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку, дані про особу винної, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, ступінь її вини у вчиненому, заяву потерпілої, подану до суду 25 листопада 2025 року, та з урахуванням сукупності наведених обставин, робить висновок про визнання дій ОСОБА_2 малозначними і можливе звільнення її від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю скоєного правопорушення. 
На думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для його виправлення та досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети – виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень. 
У відповідності з ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, тому в даному випадку судовий збір не підлягає стягненню.
Керуючись ст. ст. 22, 23, 283 та 284 КУпАП, суд 

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за малозначністю скоєного адміністративного правопорушення, оголосивши їй усне зауваження, а провадження у справі закрити.
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя    Анатолій КРУПИНА