ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року 
м. Київ

Справа №  910/12657/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Власова Ю. Л. - головуючого, Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Бутенка А. О., 

представників учасників справи:
позивача - Гуцула В. О.,
відповідача - Іздебської У. І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.     Києва "Київавтошляхміст"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30 квітня 2025 року (суддя Зеленіна Н. І.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28 серпня 2025 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Сибіга О. М., судді: Гончаров С. А., Тищенко О. В.) 

у справі № 910/12657/24 

за позовом Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст"

до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання протиправним та скасування рішення.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1.          У жовтні 2024 року Комунальне підприємство по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст" (далі - КП "Київавтошляхміст", позивач, скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - АМК, відповідач), у якій просило визнати протиправним та скасувати рішення Адміністративної колегії АМК від 08 серпня 2024 року № 60/111-р/к у справі № 53/60/61-рп/к.20 (далі - рішення АМК).

2.          Обґрунтовуючи позовні вимоги, КП "Київавтошляхміст" зазначило, що рішення АМК є протиправним, оскільки винесено відповідачем за неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими.

3.          Позивач також зазначав, що відповідачем всупереч вимогам Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05 березня 2002 року № 49-р, (далі - Методика) неправильно визначено товар щодо якого мало визначатися монопольне (домінуюче) становище підприємства, що потягло за собою неправильне визначення товарних та територіальних (географічних) меж. Крім того, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення АМК не взято до уваги норми Закону України "Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж" (далі- Закон № 1834-VIII), яким визначено конкретний перелік умов, дотримання яких є обов`язковим для укладення договору з доступу, тому АМК безпідставно дійшло висновку, що відсутність звернення операторів електронних комунікацій/постачальників електронних комунікаційних послуг до підприємства не є підставою для не приведення договорів, у відповідність до вимог вказаного Закону.

Короткий зміст судових рішень

4.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 30 квітня 2025 року у справі № 910/12657/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28 серпня 2025 року, у задоволенні позову КП "Київавтошляхміст" до АМК про визнання протиправним та скасування рішення АМК відмовлено.

5.          Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, дійшов висновку, що дії КП "Київавтошляхміст" щодо встановлення вартості послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів після набрання чинності рішенням Київської міської ради від 12 березня 2020 року № 236/8406 "Про встановлення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, енергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільчої мережі комунальної власності територіальної громади міста Києва" (далі - рішення КМР) у розмірі, що не відповідає граничному розміру, встановленому частиною сьомою статті 17 Закону № 1834-VIII, були б неможливими за умови існування значної конкуренції на відповідному ринку, адже в такому випадку споживачі мали б можливість вільно обирати між кількома виконавцями таких послуг та, у разі ущемлення їх інтересів, обрали б іншого виконавця. За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що КП "Київавтошляхміст" не доведено підстав для визнання недійсним та скасування рішення АМК. 

6.          При цьому апеляційний суд зазначив, що КП "Київавтошляхміст" не надано жодного доказу того, що воно мало хоча б одного конкурента на ринку послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів у період з березня 2020 року до травня 2024 року.

7.          Залишаючи без змін рішення місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд виснував, що відсутність звернень операторів електронних комунікацій/постачальників електронних комунікаційних послуг до КП "Київавтошляхміст" не є підставою для не приведення договорів, предмет яких пов`язаний із розміщенням кабелів цих суб`єктів господарювання у мережевих (кабельних) каналах на мостах та шляхопроводах у м. Києві, у відповідність до вимог Закону № 1834-VIII, оскільки пунктом 2 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону передбачена обов`язковість вчинення таких дій, зокрема, на вимогу власника (балансоутримувача) інфраструктури об`єкта доступу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8.          КП "Київавтошляхміст" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30 квітня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28 серпня 2025 року, а справу № 910/12657/24 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

9.          Підставами касаційного оскарження скаржник визначив пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Порядок розгляду справи судом касаційної інстанції

10.          Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 вересня 2025 року для розгляду касаційної скарги у справі № 910/12657/24 визначено колегію суддів у складі: Власов     Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Колос І. Б.

11.          Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 30 жовтня 2025 року №     32.2-01/2773 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 910/12657/24 у зв`язку з відпусткою судді Колос І. Б.

12.          Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 жовтня 2025 року для розгляду касаційної скарги у справі № 910/12657/24 визначено колегію суддів у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Малашенкова Т. М.

13.          Верховний Суд ухвалою від 03 листопада 2025 року відкрив касаційне провадження у справі № 910/12657/24 на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14.          Скаржник визначив підставою касаційного оскарження судових рішень у справі № 910/12657/24 пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, а саме скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, закріплені в Законі № 1834-VIII за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 16 Закону № 1834-VIII, в поєднані з пунктом 2 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1834-VIII.

15.          Необхідність формування висновку щодо питання застосування наведених вище норм права скаржник обґрунтовує такими питаннями:
- наявності в діях власника (володільця) інфраструктури об`єкта доступу порушення законодавства про захист економічної конкуренції на ринку послуг з доступу до інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж у разі відсутності від замовника звернення щодо видачі технічних умов з доступу до інфраструктури кабельної каналізації електрозв`язку (електронних комунікаційних мереж), відсутності оплати за розроблення та видачу технічних умов, відсутності розробленої та погодженої власником проектної документації, відсутності письмового звернення замовника з пропозицією щодо укладення договору з доступу;
- необхідності дотримання замовником умов, передбачених статтею 16 Закону № 1834-VIII, під час процедури укладення договору з доступу;
- застосування положень пункту 2 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1834-VIII про доступ у разі укладення нового договору з доступу;
- наявності/відсутності в статті 16 Закону № 1834-VIII обов`язку власника (володільця) інфраструктури об`єкта доступу вимагати від замовника укладення саме договору з доступу у разі відсутності в нього (замовника) такого бажання;
- розмежування процедури укладення нового договору з доступу та процедури приведення у відповідність із частиною шостою статті 16 Закону № 1834-VIII чинних на день набрання чинності цим Законом договорів.

Доводи інших учасників справи

16.          У відзиві на касаційну скаргу АМК просить суд касаційну скаргу КП "Київавтошляхміст" на рішення Господарського суду міста Києва від 30 квітня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28 серпня 2025 року у справі № 910/12657/24 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

17.          Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

18.          Нормами частини другої статті 300 ГПК України встановлені межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

19.          08 серпня 2024 року Адміністративною колегією АМК за результатами розгляду справи № 53/60/61рп/к.20 було ухвалено оскаржуване рішення АМК.

20.          У пункті 1 резолютивної частини рішення АМК визнано, що КП "Київавтошляхміст" у період з березня 2020 року до травня 2024 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з доступу до інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (кабельної каналізації електрозв`язку) на мостах та шляхопроводах у м.     Києві, які закріплені за підприємством на праві господарського відання, зокрема на мосту ім. Є. О. Патона, мосту Метро, Південному та Північному мостах через р. Дніпро у м. Києві, з часткою 100 %, оскільки на цьому ринку в нього не було жодного конкурента.

21.          У пункті 2 резолютивної частини рішення АМК визнано, що дії КП "Київавтошляхміст", які полягають у встановленні вартості послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів після набрання чинності рішенням КМР у розмірі, що не відповідає граничному розміру, встановленому частиною сьомою статті 17 Закону № 1834-VIII порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 частини другої статті 13 та пункту 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210-III), у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з доступу до інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (кабельної каналізації електрозв`язку) на мостах та шляхопроводах у м. Києві, які закріплені за підприємством на праві господарського відання, зокрема на мосту ім. Є. О. Патона, мосту Метро, Південному та Північному мостах через р. Дніпро у м. Києві, шляхом встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.

22.          За порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини рішення АМК, накладено на КП "Київавтошляхміст" штраф у розмірі 68 000,00 грн.

23.          Зобов`язано КП "Київавтошляхміст" у двомісячний строк із дати отримання рішення АМК в цій справі припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, про що письмово повідомити АМК протягом 5 календарних днів із дня його припинення з наданням підтвердних документів.

24.          Рішення АМК мотивоване тим, що:
1) КП "Київавтошляхміст" у період з березня 2020 року до травня 2024 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з доступу до інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (кабельної каналізації електрозв`язку) на мостах та шляхопроводах у м.     Києві, які закріплені за підприємством на праві господарського відання, зокрема на мосту ім. Є. О. Патона, мосту Метро, Південному та Північному мостах через р. Дніпро у м. Києві, з часткою 100 %, оскільки на цьому ринку в нього не було жодного конкурента;
2) у разі відсутності конкуренції на ринку послуг з доступу до інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (кабельної каналізації електрозв`язку) на мостах та шляхопроводах у м.     Києві, які закріплені за підприємством на праві господарського відання, зокрема, на мосту ім. Є. О. Патона, мосту Метро, Південному та Північному мостах через р. Дніпро у м. Києві, і, як наслідок, відсутності у споживачів КП "Київавтошляхміст" альтернативи щодо придбання послуг з доступу до інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (кабельної каналізації електрозв`язку), зазначені дії призводять до ущемлення інтересів споживачів і наслідків такого ущемлення (оплата споживачами завищеної вартості послуг). Зазначена обставина також може негативно впливати на вартість надання такими суб`єктами господарювання послуг доступу до мережі Інтернет мешканцям м. Києва;
3) АМК виявлено факт укладення КП "Київавтошляхміст" з операторами електронних комунікацій/постачальниками електронних комунікаційних послуг м. Києва після набрання чинності рішенням Київської міської ради договорів про надання послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів, вартість надання послуг за якими не відповідає граничному розміру плати за доступ, встановленому частиною сьомою статті 17 Закону № 1834-VIII, а саме 7 нових договорів про надання послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів, із вартістю надання таких послуг 7,34 грн за один погонний метр на місяць (в тому числі ПДВ).

25.          Причиною виникнення спору у цій справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання протиправним та скасування рішення АМК у справі № 53/60/61-рп/к.20.

26.          Відповідно до статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" (далі - Закон № 3659-XII) Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

27.          Згідно з приписами статті 3 Закону № 3659-XII основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

28.          Як унормовано пунктом 11 частини першої статті 7 Закону № 3659-XII у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Щодо пункту 1 резолютивної частини рішення АМК

29.          У пункті 1 резолютивної частини рішення АМК визнано, що КП "Київавтошляхміст" у період з березня 2020 року до травня 2024 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з доступу до інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (кабельної каналізації електрозв`язку) на мостах та шляхопроводах у м.     Києві, які закріплені за підприємством на праві господарського відання, зокрема на мосту ім. Є. О. Патона, мосту Метро, Південному та Північному мостах через р. Дніпро у м. Києві, з часткою 100 %, оскільки на цьому ринку в нього не було жодного конкурента.

30.          Згідно зі статтею 12 Закону № 2210-III суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

31.          Статтею 1 Закону № 2210-III визначено, що економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку; монополізація - це досягнення суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, підтримання або посилення цього становища.

32.          Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 2210-III державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

33.          Установлення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта (суб`єктів) господарювання включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. При цьому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об`єкта аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку на підставі інформації, яка може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.

34.          Обов`язок з доведення в суді факту зайняття суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі.

35.          Водночас за змістом приписів статті 12 Закону № 2210-III суб`єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

36.          Відповідно до пункту 1.2 Методики вона встановлює порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку і призначена для аналізу діяльності суб`єктів господарювання, груп суб`єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках. Об`єктами для визначення монопольного (домінуючого) становища є: суб`єкти господарювання; групи суб`єктів господарювання - декілька суб`єктів господарювання, які діють на ринку в певних товарних та територіальних (географічних) межах; обставини, які визначають на відповідному товарному ринку умови здійснення господарської діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт, а також умови придбання та використання зазначених товарів, робіт, послуг.

37.          Відповідно до пункту 2 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання може включати в себе такі дії: встановлення об`єктів аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища, а саме суб`єкта господарювання (групи суб`єктів господарювання), конкретного товару (продукції, роботи, послуги), який випускається, постачається, продається, придбавається (споживається, використовується) цим (цими) суб`єктом (суб`єктами) господарювання; складання переліку товарів (робіт, послуг), щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб`єкта господарювання і які мають ознаки одного товару, товарної групи; складання переліку основних продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товарів (товарних груп); визначення товарних меж ринку; визначення територіальних (географічних) меж ринку; встановлення проміжку часу, стосовно якого має визначатися становище суб`єктів господарювання на ринку - визначення часових меж ринку; визначення обсягів товару, який обертається на ринку; розрахунок часток суб`єктів господарювання на ринку; складання переліку продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товару (товарної групи) - потенційних конкурентів, покупців, які можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку; визначення бар`єрів вступу на ринок та виходу з ринку для суб`єктів господарювання, які продають (постачають, виробляють), придбавають (споживають, використовують) або можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку; встановлення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта (суб`єктів) господарювання на ринку.

38.          Відповідно до пункту 11.1 Методики для визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку можуть бути використані такі джерела інформації, зокрема відомості про діяльність суб`єктів господарювання, які отримані органами Антимонопольного комітету, іншими державними органами за поточний та попередні роки.

39.          Судами попередніх інстанцій встановлені такі обставини. У пункті 10 рішення АМК зазначено, що основним видом діяльності КП "Київавтошляхміст" є допоміжне обслуговування наземного транспорту (код за КВЕД 52.21). Відповідно до пункту 16 рішення АМК об`єктом аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища є КП "Київавтошляхміст" та послуги з доступу до інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (кабельної каналізації електрозв`язку) на мостах та шляхопроводах у м. Києві, які закріплені за підприємством на праві господарського відання, зокрема на мосту ім. Є.     О. Патона, мосту Метро, Південному та Північному мостах через р.     Дніпро у м. Києві.

40.          У пункті 21 рішення АМК зазначено, що товарами (послугами) щодо яких визначається монопольне (домінуюче) становище є послуги з доступу до інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (кабельної каналізації електрозв`язку) на мостах та шляхопроводах у м. Києві, які закріплені за підприємством на праві господарського відання, зокрема на мосту ім. Є. О. Патона, мосту Метро, Південному та Північному мостах через р. Дніпро у м. Києві.

41.          Територіальними межами досліджуваного ринку є місцезнаходження мостів та шляхопроводів у м. Києві, які закріплені за КП "Київавтошляхміст" на праві господарського відання, зокрема мосту ім. Є.     О. Патона, мосту Метро, Південному та Північному мостах через р.     Дніпро у м. Києві (пункт 38 рішення).

42.          Згідно з наказом Головного управління комунальної власності м.     Києва від 07 грудня 2007 року № 404 "Про внесення змін та доповнень до наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 25.04.2005 № 260 "Про закріплення основних фондів комунальної власності територіальної громади міста Києва" за КП "Київавтошляхміст" закріплено на праві господарського відання мости та шляхопроводи у м.     Києві, зокрема міст ім. Є. О. Патона, мосту Метро, Південного та Північного мостів через р. Дніпро у м. Києві.

43.          В рішенні АМК вказано, що за інформацією КП "Київавтошляхміст", у період з березня 2020 року до травня 2024 року підприємство надавало операторам електронних комунікацій/постачальникам електронних комунікаційних послуг послуги, пов`язані з розміщенням кабелів цих суб`єктів господарювання у мережевих (кабельних) каналах на мостах та шляхопроводах у м. Києві, які закріплені за КП "Київавтошляхміст" на праві господарського відання, зокрема на мосту ім. Є. О. Патона, мосту Метро, Південному та Північному мостах через р. Дніпро у м. Києві:
- надання в користування місць у мережевих (кабельних) каналах - 2,37     грн за один погонний метр на місяць (в тому числі ПДВ);
- надання послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів (починаючи з вересня 2018 року) - 7,34 грн за один погонний метр на місяць (в тому числі ПДВ);
- надання доступу до інфраструктури об`єкта транспорту (починаючи з квітня 2020 року) - 0,236 грн за один погонний метр на місяць (в тому числі ПДВ).

44.          Згідно з визначенням термінів, наведених у статті 1 Закону № 1834-VIII доступ до інфраструктури об`єкта доступу - право замовника на користування елементами інфраструктури об`єкта доступу для розміщення, модернізації, експлуатаційного та технічного обслуговування технічних засобів електронних комунікацій відповідно до законодавства та на підставі договору з доступу; договір з доступу - договір, укладений згідно із законодавством між власником інфраструктури об`єкта доступу і замовником про доступ до інфраструктури об`єкта доступу з метою користування нею або її елементами для забезпечення можливості надання електронних комунікаційних послуг замовником і отримання таких послуг їх споживачами, з урахуванням умов, визначених Законом; елементи інфраструктури об`єкта доступу - складові частини інфраструктури відповідного об`єкта доступу, що надаються або можуть надаватися власником інфраструктури об`єкта доступу у користування замовнику на договірних засадах; об`єкт доступу - об`єкти будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельна каналізація електрозв`язку, будинкова розподільна мережа; інфраструктура кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (попередня назва до 14 вересня 2022 року - інфраструктура кабельної каналізації електрозв`язку) - обладнання та споруди, призначені для прокладання, монтажу та експлуатаційного обслуговування кабелів електронних комунікацій, що включають трубопроводи (канали кабельної каналізації), закладні та оглядові пристрої в колодязях, кабельних шафах, шахтах, колекторах, мостах, естакадах, тунелях, будівлях, а також приміщення для введення кабелів і розміщення лінійного обладнання, що надаються або можуть надаватися власником інфраструктури об`єкта доступу у користування замовнику на договірних засадах.

45.          З наведеного вище АМК встановило, що канали кабельної каналізації (мережеві кабельні канали), які розташовані в мостах та шляхопроводах у м. Києві, що закріплені за КП "Київавтошляхміст" на праві господарського відання, зокрема на мосту ім. Є. О. Патона, мосту Метро, Південному та Північному мостах через р. Дніпро у м. Києві, у розумінні статті 1 Закону належать до інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (кабельної каналізації електрозв`язку).

46.          На підставі викладеного, АМК дійшло висновку, що у період з березня 2020 року до травня 2024 року КП "Київавтошляхміст" було єдиним виконавцем послуг з доступу до інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (кабельної каналізації електрозв`язку) на мостах та шляхопроводах у м. Києві, які закріплені за підприємством на праві господарського відання, отже потенційні конкуренти були відсутні.

47.          Оскільки КП "Київавтошляхміст" було єдиним виконавцем послуг з доступу до інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (кабельної каналізації електрозв`язку) на мостах та шляхопроводах у м. Києві, які закріплені за підприємством на праві господарського відання, то, відповідно, тільки йому і надавалося право на укладення договорів з доступу між КП "Київавтошляхміст" як власником інфраструктури об`єкта доступу і замовником.

48.          Таким чином колегія суддів Верховного Суду погоджується з наведеними вище висновками судів попередніх інстанцій щодо правильного застосування норм матеріального права у рішенні АМК в частині визнання того, що КП "Київавтошляхміст" у період з березня 2020 року до травня 2024 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з доступу до інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (кабельної каналізації електрозв`язку) на мостах та шляхопроводах у м.     Києві, які закріплені за підприємством на праві господарського відання, зокрема на мосту ім. Є. О. Патона, мосту Метро, Південному та Північному мостах через р. Дніпро у м. Києві, з часткою 100 %, оскільки на цьому ринку в нього не було жодного конкурента.

Щодо пункту 2 резолютивної частини рішення АМК

49.          У пункті 2 резолютивної частини рішення АМК визнано, що дії КП "Київавтошляхміст", які полягають у встановленні вартості послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів після набрання чинності рішенням КМР у розмірі, що не відповідає граничному розміру, встановленому частиною сьомою статті 17 Закону № 1834-VIII порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 частини другої статті 13 та пункту 2 статті 50 Закону № 2210-III, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з доступу до інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (кабельної каналізації електрозв`язку) на мостах та шляхопроводах у м.     Києві, які закріплені за підприємством на праві господарського відання, зокрема на мосту ім. Є. О. Патона, мосту Метро, Південному та Північному мостах через р. Дніпро у м. Києві, шляхом встановлення таких цін, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.

50.          Відповідно до частини другої статті 50 Закону № 2210-III порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

51.          Пунктом 1 частини другої статті 13 Закону № 2210-III передбачено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

52.          Для кваліфікації дій суб`єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку не є обов`язковим з`ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків.

53.          Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону № 2210-III).

54.          Стаття 13 Закону № 2210-III не містить положень стосовно мінімальної кількості фактів (подій), яка вважалася б достатньою для кваліфікації дій суб`єктів господарювання за ознаками зловживання монопольним (домінуючим) становищем. Отже, й одноразове порушення, належним чином встановлене й доведене, може бути підставою для здійснення такої кваліфікації.

55.          Так, рішенням КМР було вирішено, зокрема:
- встановити, що плата за доступ до елементів інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, енергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі комунальної власності територіальної громади м. Києва визначається підприємствами, установами, організаціями територіальної громади м. Києва, за якими закріплені такі об`єкти на праві господарського відання чи оперативного управління, в тому числі, які перебувають на балансі, у розмірі, що не перевищує граничний розмір, встановлений статтею 17 Закону № 1834-VIII (пункт 1);
- балансоутримувачам визначати у договорах з доступу розмір плати за доступ до об`єктів згідно з відповідною методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідним державним органом влади (пункт 2.2).

56.          Відповідно до пункту 5 частини сьомої статті 17 Закону № 1834-VIII розмір плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу визначається власником інфраструктури цього об`єкта доступу згідно з методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідним державним органом влади згідно з цим Законом, і не може перевищувати: за доступ до елементів інфраструктури кабельної каналізації електрозв`язку 5 % мінімальної заробітної плати за один канало-кілометр кабельної каналізації електрозв`язку на місяць. Розмір мінімальної заробітної плати визначається законом станом на 1 січня поточного року.

57.          Судами попередніх інстанцій встановлені такі обставини. У рішенні АМК здійснено розрахунок граничного розміру плати за доступ до елементів інфраструктури кабельної каналізації електронних комунікаційних мереж (кабельної каналізації) електрозв`язку та встановлено, що він не може перевищувати: 0,236 грн за один погонний метр на місяць у 2020 році; 0,300 грн за один погонний метр на місяць у 2021 році; 0,325 грн за один погонний метр на місяць у 2022 році; 0,335 грн за один погонний метр на місяць у 2023 році; 0,355 грн за один погонний метр на місяць у 2024 році.

58.          Під час розгляду справи № 53/60/61-рп/к.20 за результатами аналізу отриманої інформації АМК виявлено факти укладання КП "Київавтошляхміст" з операторами електронних комунікацій/ постачальниками електронних комунікаційних послуг м. Києва (після набрання чинності рішенням КМР) договорів про надання послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів, вартість надання послуг за якими не відповідає граничному розміру плати за доступ, встановленому частиною сьомою статті 17 Закону № 1834-VIII, а саме 7 нових договорів про надання послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів, із вартістю надання таких послуг 7,34 грн за один погонний метр на місяць (в тому числі ПДВ).

59.          У листі від 29 травня 2023 року № 053/282/01-11/993 КП "Київавтошляхміст" повідомляло, що дія Закону № 1834-VIII не поширюється на договірні відносини, які не пов`язані із наданням телекомунікаційних послуг і виникають між власником (володільцем) кабельної каналізації та суб`єктом господарювання, який не є оператором електронних комунікацій чи постачальником електронних комунікаційних послуг. У зв`язку з цим, після набрання чинності рішенням КМР між КП "Київавтошляхміст" та суб`єктами господарювання, які не є операторами електронних комунікацій чи постачальниками електронних комунікаційних послуг, укладалися договори про надання послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів, а не договори з доступу до інфраструктури об`єкта транспорту. При укладанні цих договорів, КП "Київавтошляхміст" керувалося, зокрема, Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про ціни і ціноутворення" тощо.

60.          У листі від 28 лютого 2024 року № 053/282/01-11/425 КП "Київавтошляхміст" повідомляло, що інформація про те, чи належить суб`єкт господарювання до операторів електронних комунікацій або постачальників електронних комунікаційних послуг визначалася підприємством: до 31 грудня 2021 року - шляхом отримання відомостей з Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій, який розміщувався на офіційному веб-сайті НКРЗ; з 01 січня 2022 року - шляхом отримання відомостей з Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг, який розміщується на веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку (далі - НКЕК).

61.          За поясненнями КП "Київавтошляхміст", на момент укладання договорів про надання послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів з Товариством з обмеженою відповідальністю "Джей Ді Груп" (далі - ТОВ "Джей Ді Груп"), Товариством з обмеженою відповідальністю "УОС" (далі - ТОВ "УОС"), Товариством з обмеженою відповідальністю "ТК "Череда" (далі - ТОВ "ТК "Череда") та Спеціалізованим комунальним підприємством "Київтелесервіс" (далі - СКП "Київтелесервіс") в Реєстрі постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг були відсутні відомості щодо даних суб`єктів господарювання, отже вони не були замовниками доступу до інфраструктури об`єкта доступу в розумінні Закону № 1834-VIII.

62.          В той же час у рішенні АМК встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань:
ТОВ "Джей Ді Груп" (ідентифікаційний код юридичної особи 40237087; м.     Київ) зареєстровано 27 січня 2016 року, основним видом діяльності за КВЕД є: 61.10 діяльність у сфері проводового електрозв`язку;
ТОВ "УОС" (ідентифікаційний код юридичної особи 43457309; м. Київ) зареєстровано 17 січня 2020 року, основним видом діяльності за КВЕД є: 61.10 діяльність у сфері проводового електрозв`язку;
ТОВ "ТК "Череда" (ідентифікаційний код юридичної особи 43425298; Київська обл., м. Вишгород) зареєстровано 23 грудня 2019 року, основним видом діяльності за КВЕД є: 61.10 діяльність у сфері проводового електрозв`язку;
СКП "Київтелесервіс" (ідентифікаційний код юридичної особи 31815760; м.     Київ) зареєстровано 10 грудня 2001 року, основним видом діяльності за КВЕД є: 61.10 діяльність у сфері проводового електрозв`язку.

63.          Відповідно до частини третьої статті 42 Закону України "Про телекомунікації" (в редакції чинній до 25 грудня 2019 року) повідомлення про початок здійснення діяльності у сфері телекомунікацій подається суб`єктом господарювання до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, у порядку, визначеному статтею 9 Закону України "Про адміністративні послуги". Суб`єкт господарювання набуває право на провадження діяльності у сфері телекомунікацій з дати подання повідомлення про початок здійснення діяльності у сфері телекомунікацій до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Датою подання повідомлення про початок здійснення діяльності у сфері телекомунікацій вважається дата вхідної реєстрації такого повідомлення у національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації.

64.          В пункті 106 рішення АМК встановлено, що в Реєстрі постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг наявна інформація про подання суб`єктами господарювання (ТОВ "Джей Ді Груп", ТОВ "УОС", ТОВ "ТК "Череда" та СКП "Київтелесервіс") до НКЕК повідомлень про початок здійснення діяльності у сфері електронних комунікацій. Також у рішенні АМК встановлено, що ТОВ "ТК "Череда" та ТОВ "Джей Ді Груп" надали інформацію про те, що під час укладання ними з КП "Київавтошляхміст" договорів про надання послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів, КП "Київавтошляхміст" було відомо про їх включення до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій.

65.          У пункті 114 рішення АМК зазначено, що НКЕК листом від 27 червня 2024 року № 06-4383/104 надала інформацію про включення ТОВ "Джей Ді Груп", ТОВ "УОС", ТОВ "ТК "Череда" та СКП "Київтелесервіс" до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій (до 31 грудня 2021 року) та Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та/або послуг (з 01 січня 2022 року).

66.          На підставі викладеного у рішенні АМК було зроблено висновок, що станом на дату укладання КП "Київавтошляхміст" з ТОВ "Джей Ді Груп", ТОВ "УОС", ТОВ "ТК "Череда", СКП "Київтелесервіс" договорів про надання послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів вказані суб`єкти господарювання були включені до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій як оператори телекомунікацій, а відтак на них поширюються положення Закону № 1834-VIII, а вартість надання послуг за цими договорами не може перевищувати граничний розмір, встановлений частиною сьомої статті 17 Закону №     1834-VIII.

67.          В свою чергу, КП "Київавтошляхміст" посилається на те, що ТОВ "Джей Ді Груп", ТОВ "УОС", ТОВ "ТК "Череда", СКП "Київтелесервіс" не зверталися до КП "Київавтошляхміст" з пропозиціями щодо укладення договору з доступу в порядку та на умовах, визначених Законом № 1834-VIII.

68.          За змістом пункту 1 частини першої статті 14 Закону № 1834-VIII власник інфраструктури об`єкта доступу має право вимагати укладення саме договору з доступу для надання доступу до інфраструктури відповідного об`єкта доступу, а не договорів про надання послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів.

69.          За змістом пункту 2 частини першої статті 14 Закону № 1834-VIII власник інфраструктури об`єкта доступу має право визначати плату за доступ, що розраховується згідно з відповідною методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, затвердженою відповідним державним органом.

70.          Також згідно з пунктами 3, 5 частини другої статті 14 Закону № 1834-VIII власник інфраструктури об`єкта доступу зобов`язаний: не допускати дискримінаційних дій стосовно замовника; здійснювати за власний рахунок поточний та капітальний ремонт елементів інфраструктури об`єкта доступу, якими користується замовник на підставі договору з доступу, і не допускати замовлення та виконання будь-яких додаткових робіт та послуг щодо утримання таких елементів інфраструктури об`єкта доступу за рахунок замовника.

71.          З наведеного вище вбачається, що за зверненням операторів електронних комунікацій, постачальників електронних комунікаційних послуг КП "Київавтошляхміст" мав укладати з ними договори з доступу для надання доступу до інфраструктури відповідного об`єкта та визначати плату за такий доступ, яка не може перевищувати розмір, зазначений у пункті 5 частини сьомої статті 17 Закону № 1834-VIII.

72.          При цьому, укладення КП "Київавтошляхміст" з зазначеними операторами електронних комунікацій, постачальниками електронних комунікаційних послуг договорів про надання послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів та встановлення плати за такі послуги в значно більшому розмірі нормами Закону № 1834-VIII не передбачено та є порушенням зобов`язань позивача, визначених нормами пункту 5 частини другої статті 14 цього Закону.

73.          Отже, суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили зазначені вище обставини та дійшли правильного висновку щодо обґрунтованості рішення АМК, що дії КП "Київавтошляхміст" з встановлення вартості послуг з технічного обслуговування мережевих (кабельних) каналів та місць розміщення кабелів після набрання чинності рішенням КМР у розмірі, що не відповідає граничному розміру, встановленому частиною сьомої статті 17 Закону № 1834-VIII, було б неможливим за умови існування значної конкуренції на відповідному ринку, адже в такому випадку споживачі мали б можливість вільно обирати між кількома виконавцями таких послуг та, у разі ущемлення їх інтересів, обрали б іншого виконавця.

Щодо необхідності висновку Верховного Суду відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України

74.          Обґрунтовуючи зазначену підставу касаційного оскарження, скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, закріплені в Законі № 1834-VIII, за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 16 Закону № 1834-VIII, в поєднані з пунктом 2 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1834-VIII.

75.          Закон № 1834-VIII визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення доступу до інфраструктури об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі для розташування технічних засобів електронних комунікацій з метою забезпечення розвитку інформаційного суспільства в Україні, встановлює повноваження органів державної влади, органів місцевого самоврядування, визначає права та обов`язки осіб, які беруть участь у таких господарських відносинах.

76.          Дія цього Закону поширюється на відносини між власниками інфраструктури об`єкта доступу всіх форм власності та замовниками, що виникають при доступі до інфраструктури відповідного об`єкта доступу (частина перша статті 3 Закону № 1834-VIII).

77.          Статтею 16 Закону 1834-VIII визначено особливості укладення, зміни та розірвання договору з доступу, а саме вказано, що доступ до інфраструктури об`єкта доступу здійснюється на підставі договору з доступу між власником інфраструктури об`єкта доступу та замовником, що укладається відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом (частина перша статті 16 Закону 1834-VIII).

78.          Згідно з пунктом 2 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1834-VIII чинні на день набрання чинності цим Законом договори, предметом яких є доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, діють до завершення строку їх дії на умовах, визначених такими договорами. На вимогу замовника або власника інфраструктури об`єкта доступу такі договори мають бути приведені у відповідність із частиною шостою статті 16 цього Закону у місячний строк з дня виставлення вимоги.

79.          Відповідно до приписів пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

80.          Положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України спрямовані на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин, та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

81.          У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

82.          Як вбачається з наведених вище норм статті 16 та пунктом 2 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 1834-VIII доступ до інфраструктури об`єкта доступу здійснюється на підставі договору з доступу між власником інфраструктури об`єкта доступу та замовником. При цьому укладені до набрання чинності цим законом договори, предметом яких є доступ до елементів інфраструктури об`єкта доступу, діють до їх завершення, проте на вимогу замовника або власника інфраструктури об`єкта доступу мають бути приведені у відповідність із частиною шостою статті 16 цього Закону.

83.          Проте, як було встановлено судами попередніх інстанцій зі спірного рішення АМК вбачається, що договори з операторами електронних комунікацій, постачальниками електронних комунікаційних послуг були укладені КП "Київавтошляхміст" після набрання чинності Законом 1834-VIII.

84.          Отже норма пункту 2 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 1834-VIII не підлягає застосуванню до спірних відносин сторін, посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 16 Закону № 1834-VIII, в поєднані з пунктом 2 Розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1834-VIII є необґрунтованим.

85.          Отже, обставини щодо неправильного застосування судами норм матеріального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, під час касаційного провадження не підтвердилися. В основному доводи касаційної скарги зводяться до заперечення обставин, встановлених судами попередніх інстанцій під час розгляду справи, а також перегляду вже здійсненої оцінки доказів у справі. 

86.          Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

87.          Зі змісту судових рішень вбачається, що у справі, яка розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій надали оцінку доказам наданим сторонами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та/або заперечення і які мають значення для розгляду цього господарського спору, до переоцінки яких в силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

88.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

89.          За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

90.          З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, не підтвердилися, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Судові витрати

91.          Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника, оскільки Верховний Суд касаційну скаргу залишає без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30 квітня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28 серпня 2025 року у справі № 910/12657/24 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                            Ю. Л. Власов

Судді                                                                                       І. В. Булгакова

                                                                                                Т. М. Малашенкова