номер провадження справи 33/161/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03.02.2026 Справа № 908/3353/25
м.Запоріжжя Запорізької області 

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В. при секретарі судового засідання Драковцевій В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні матеріали справи № 908/3353/25
за позовом Акціонерного товариства “Запорізький завод феросплавів” (69035,м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ідентифікаційний код 00186542)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “АГАРТА ЛТД” (69005, м.Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 64Д, ідентифікаційний код 39461026)
про стягнення 13 312 450,01 грн.

за участю представників:
від позивача – Верба В.В. (довіреність №18-34 від 24.12.2025);
від відповідача – не з`явився;
СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Акціонерне товариство “Запорізький завод феросплавів” з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “АГАРТА ЛТД” про стягнення суми грошових коштів неповернутої фінансової допомоги за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 29032019 від 20.03.2019 у розмірі 6 300 000,00 грн., 3% річних у розмірі 471 723,29 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 330 081,09 грн. та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 5 210 645,63 грн., разом - 13 312 450,01 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 33/161/25, ухвалено розгляд справи здійснювати за 02.12.2025 о 12 год. 30 хв. Роз`яснено відповідачу обов`язок реєстрації свого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами та можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами. Запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали суду надати письмові пояснення, якими доказами підтверджується надсилання або вручення відповідачу 21.03.2023 претензії про повернення фінансової допомоги, надати відповідні докази. 
Копію ухвали доставлено до електронних кабінетів позивача та представника позивача 06.11.2025 о 19 год. 24 хв., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
14.11.2025 від позивача надійшло клопотання про долучення документів на виконання ухвали суду від 06.11.2025. Також від позивача надійшли додаткові пояснення.
Відповідач не має електронного кабінету. У зв`язку з цим копію ухвали суду було направлено відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу його місцезнаходження згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Крім того, копію ухвали суду було розміщено до відома відповідача на сайті Господарського суду Запорізької області, що підтверджується роздруківкою з даного сайту за 06.11.2025
Надіслана відповідачу копія ухвали повернулася до суду 25.11.2025 з відміткою поштової установи про закінчення терміну зберігання.
В судовому засіданні 02.12.2025 був присутній представник позивача, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами відеоконференцзв`язку.
Суд зазначив, що відповідач не надав відзиву на позов, не повідомив суду причини неявки.
Представник позивача не заперечив проти відкладення підготовчого засідання. 
Суд задовольнив клопотання позивача про долучення доказів, долучив докази до матеріалів справи.
Враховуючи те, що від відповідача повернулась без вручення ухвала суду про відкриття провадження у справі, з метою дотримання принципу рівності сторін та процесуальних прав усіх учасників справи, для вживання усіх можливих заходів повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвалою суду від 12.01.2026 продовжено строк підготовчого провадження на 10 днів, відкладено підготовче засідання на 12.01.2026 о 10 год. 00 хв.
Копію ухвали суду було направлено відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу його місцезнаходження згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та розміщено до його відома на сайті Господарського суду Запорізької області, що підтверджується роздруківкою з даного сайту за 05.12.2025.
23.12.2025 від відповідача повернулась ухвала суду від 02.12.2025 з відміткою поштової установи про закінчення терміну зберігання.
В судовому засіданні 12.01.2026 був присутній представник позивача, здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.
Представник позивача зазначив, що у позивача відсутній зв`язок з відповідачем.
Суд здійснив усі заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи.
Представник позивача заявив про відсутність інших доказів, окрім тих, які надані до матеріалів справи, відсутність заяв чи клопотань та про можливість закриття підготовчого провадження.
Відповідач відзив на позов не надав, свого представника в судове засідання не направив, причин неявки суду не повідомив, про розгляд справи належним чином повідомлений.
Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору по суті. 
Ухвалою від 12.01.2026 закрито підготовче провадження у справі №908/3353/25, призначено справу №908/3353/25 до розгляду по суті на 03.02.2026 о 10 год. 00 хв.
В судовому засіданні 03.02.2026 був присутній представник позивача, здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua.
Відповідач свого представника в судове засідання не направив, причин неявки не повідомив. 
Відповідач не має електронного кабінету, тому про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений шляхом надсилання копії ухвали від 12.01.2026 на адресу місцезнаходження відповідача, а також шляхом розміщення копії даної ухвали до відома відповідача на сайті Господарського суду Запорізької області 18.01.2026, що підтверджується роздруківкою з даного сайту.
Надіслана відповідачу копія ухвали від 12.01.2026 повернулася до суду 03.02.2026 з відміткою поштової установи про закінчення терміну зберігання.
Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Представник позивача просив позов задовольнити.
В судовому засіданні 03.02.2026 суд прийняв рішення, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд 

ВСТАНОВИВ:

20.03.2019 між Акціонерним товариством «Запорізький завод феросплавів» (позикодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГАРТА ЛТД» (позичальник, відповідач) було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги № 29032019 (далі - договір). 
Відповідно до п. 1.1 договору позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу у вигляді безвідсоткової позики (далі - допомога). Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до п. 1.2 договору поворотна фінансова допомога для цього договору - це сума грошових коштів в національній валюті передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами. 
Згідно п. 2.1 договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 6 300 000,00 грн. без ПДВ. 
Датою надання фінансової допомоги за договором вважається день списання суми фінансової допомоги з рахунку позикодавця (п. 2.5 договору). 
Згідно п. 3.1 договору поворотна фінансова допомога підлягає поверненню позикодавцю у строк до 28.03.2020. 
Днем повернення фінансової допомоги за договором вважається день зарахування суми фінансової допомоги на рахунок позикодавця, або день виконання обов`язку про повернення допомоги в іншому погодженому сторонами порядку чи відповідно до положень чинного законодавства України (п. 3.3 договору). 
Відповідно до п. 4.2 договору за порушення строку або терміну повернення поворотної фінансової допомоги позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми не повернутої допомоги, якщо інше не буде обумовлено сторонами додатковою угодою до договору. Сторони погодились, що пеня нараховується до дати повернення допомоги. 
На виконання договору позивач перерахував відповідачу суму фінансової допомоги в розмірі 6 300 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 331053 від 12.04.2019 на суму 4200000,00 грн. та № 332027 від 10.05.2019 на суму 2100000,00 грн.
Додатковою угодою до договору від 25.03.2020 продовжено строк повернення фінансової допомоги позичальником до 25.03.2021. 
Додатковою угодою до договору від 23.03.2021 продовжено строк повернення фінансової допомоги позичальником до 22.03.2022. 
Додатковою угодою до договору від 21.03.2022 продовжено строк повернення фінансової допомоги позичальником до 22.03.2023. 
21.03.2023 позивач надіслав на електронну адресу відповідача вимогу за вих. № IV-II-3/1 про повернення фінансової допомоги у строк до 22.03.2023. Відповідач не надав відповіді на вимогу позивача, кошти не повернув.
На підставі вказаних обставин позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача суми грошових коштів неповернутої фінансової допомоги за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 29032019 від 20.03.2019 у розмірі 6 300 000,00 грн., 3% річних у розмірі 471 723,29 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 330 081,09 грн. та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 5 210 645,63 грн., разом - 13 312 450,01 грн.
Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором від 29.03.20219 про надання поворотної фінансової допомоги № 29032019 (зі змінами), який за своєю правовою природою є договором позики, правове регулювання якого підпадає під параграф 1 глави 71 Цивільного кодексу України.
Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Положеннями ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Додатковою угодою до договору від 21.03.2022 строк повернення фінансової допомоги позичальником продовжено остаточно до 22.03.2023. 
У встановлений строк відповідач не повернув позивачу кошти поворотної фінансової допомоги в розмірі 6 300 000,00 грн., у зв`язку з чим з 23.03.2023 утворилась заборгованість у сумі 6 300 000,00 грн.
За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідач не надав доказів повернення позивачу коштів фінансової допомоги в розмірі 6 300 000,00 грн. Заперечень проти позову також не надав.
Враховуючи викладене, суд визнав обґрунтованими та задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми грошових коштів неповернутої фінансової допомоги в розмірі 6 300 000,00 грн.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
У ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Пунктом 4.2 договору передбачено, що за порушення строку або терміну повернення поворотної фінансової допомоги позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми не повернутої допомоги, якщо інше не буде обумовлено сторонами додатковою угодою до договору. Сторони погодились, що пеня нараховується до дати повернення допомоги. 
Отже, сторони погодили можливість нарахування пені за весь час прострочення.
За прострочення виконання зобов`язання позивач нарахував на суму заборгованості (6 300 000,00 грн.) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 23.03.2023 по 19.09.2025 в сумі 5 210 645,63 грн.
Суд визнав обґрунтованою позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 5 210 645,63 грн. та задовольнив її. 
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. 
За прострочення виконання зобов`язання позивач нарахував на суму заборгованості (6 300 000,00 грн.) 3% річних за період з 23.03.2023 по 19.09.2025 в сумі 471 723,29 грн., а також інфляційні втрати за період з квітня 2023 року по серпень 2025 року в сумі 1 330 081,09 грн.
Суд визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 471 723,29 грн. та інфляційних втрат у сумі 1 330 081,09 грн. та задовольнив їх. 
Таким чином, позовні вимоги задоволені судом у повному обсязі.
Згідно з п. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Позовна заява містить майнові вимоги та подана в 2025 році в системі «Електронний суд».
Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року в розмірі 3 028,00 грн. 
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, судовий збір за розгляд позовної заяви в даній справі про стягнення 13 312 450,01 грн. складає: 13 312 450,01 грн. х 1,5% х 0,8 = 159 749,40 грн.
За розгляд позовної заяви позивач сплатив судовий бір у сумі 159 749,40 грн. платіжною інструкцією №419265 від 28.10.2025. Судовий збір зараховано до державного бюджету України, що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в розмірі 159 749,40 грн. покладаються на відповідача та підлягають стягненню на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “АГАРТА ЛТД” (69005, м.Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 64Д, ідентифікаційний код 39461026) на користь Акціонерного товариства “Запорізький завод феросплавів” (69035,м. Запоріжжя, вул.Діагональна, буд. 11, ідентифікаційний код 00186542) суму грошових коштів неповернутої фінансової допомоги в розмірі 6 300 000,00 грн. (шість мільйонів триста тисяч грн. 00 коп.), 3% річних у розмірі 471 723,29 грн. (чотириста сімдесят одна тисяча сімсот двадцять три грн. 29 коп.), інфляційні втрати в розмірі 1 330 081,09 грн. (один мільйон триста тридцять тисяч вісімдесят одна грн. 09 коп.), пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 5 210 645,63 грн. (п`ять мільйонів двісті десять тисяч шістсот сорок п`ять грн. 63 коп.) та витрати зі сплати судового збору в сумі 159 749,40 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот сорок дев`ять грн. 40 коп.).
Видати наказ після набранням судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено та підписано 05.02.2026.

Суддя М.В. Мірошниченко