ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/6967/25
05 лютого 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючої судді Дерех Н.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (надалі, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач-2), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №192150005174 від 31.07.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи на посаді бетонщика ІІ-розряду Бучацької ОППРБД (МРБУ) з 10.05.1989 по 11.05.1996, повторно розглянувши заяву ОСОБА_1 від 24.07.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення.
Позов обґрунтований тим, що позивач не погоджується з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком. Вважає, що позивач належними та допустимими доказами підтвердила спірні періоди роботи, які відповідачем не були зараховані їй до страхового стажу. Просить врахувати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу. Також, зауважує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. 
Ухвалою суду від 12.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Заперечуючи проти позовних вимог, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких просили відмовити у задоволенні позову повністю. Доводи відповідачів загалом зводяться до того, що пенсійним органом правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Представник позивача подав до суду відповіді на відзиви Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в яких підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю. 
Судом встановлено, що 24.07.2025 позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №192150005174 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Зокрема, згідно наданих документів до страхового стажу позивача не врахований період роботи з 10.05.1989 по 11.05.1996 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 29.07.1986, оскільки неможливо ідентифікувати назву організації, якою завірено запис про звільнення, дата запису прийняття на роботу дописана, період потребує уточнення. Довідка про зміну назви організації відсутня.
Крім цього, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 03.09.2025 за №86219 позивача повідомлено, серед іншого, про те, що до страхового стажу за записами трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачу не зараховано період роботи з 10.05.1989 по 11.05.1996, оскільки за відбитком печатки, якою засвідчено запис про звільнення не можливо встановити назву підприємства, з якої позивач була звільнена. Крім цього, позивача повідомлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №192150005174 від 31.07.2025 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, а саме становить 15 років 22 дні.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно з ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За змістом статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Згідно статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
На виконання статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" затвердив Порядок № 637.
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Як слідує з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 29.07.1986, позивач з 10.05.1989 по 11.05.1996 працювала на посаді бетонщика ІІ-го розряду Бучацької ОППРБД (записи трудової книжки №4-5, сторінки трудової книжки 4-5).
Разом з тим, суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.
Відтак, на думку суду, дії відповідача щодо не зарахування стажу лише через формальні неточності, а саме покликання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на неможливість ідентифікувати назву організації, якою завірено запис про звільнення; дата запису прийняття на роботу дописана; період потребує уточнення; довідка про зміну назви організації відсутня, є протиправними.
Крім цього, частиною 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV органам Пенсійного фонду України надано право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Однак, як свідчать матеріали справи, вказаних дій Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не вчинив, тим самим не дотримався вимог п. 4.7. Порядку №22-1 щодо встановлення права особи на зарахування спірних періодів до страхового стажу на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.
Вирішуючи спір по суті, суд не приймає до уваги архівні та інформаційні довідки Державного архіву Тернопільського області, так як вказані довідки видані вже після звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду України - 24.07.2025 (11.11.2025, 04.12.2025 відповідно).
У сукупності наведених вище обставин, у спірному випадку слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №192150005174 від 31.07.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . 
Належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (саме цей орган Пенсійного фонду України визначений за екстериторіальним принципом для вирішення питання про призначення пенсії позивачу) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.07.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення, зарахувавши ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 10.05.1989 по 11.05.1996.
Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень в порядку частини третьої ст. 139 КАС України. 
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №192150005174 від 31.07.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.07.2025 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти рішення, зарахувавши ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 10.05.1989 по 11.05.1996.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп. сплаченого судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Повне судове рішення складено та підписано 05 лютого 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ),
відповідачі - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (місцезнаходження: вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003 код ЄДРПОУ:13559341),
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001 код ЄДРПОУ:14035769).
Головуюча суддя Дерех Н.В.