Справа№ 953/13277/25 
н/п 3/953/189/26 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"15" січня 2026 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Власова Ю.Ю.,
секретар судового засідання Тютюнова Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП,
у с т а н о в и в:
1. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 , 06.12.2025, о 03 год. 22 хв., за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 14А, повторно протягом року керував автомобілем марки «FORD FIESTA», д.н.з. НОМЕР_2 , покажчик повороту якого не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010, а саме: колір покажчика повороту червоний.
Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 31.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (далі ПДР), а саме: «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.».
Дії ОСОБА_1 , які полягали у порушенні вимоги п. 31.1. ПДР, кваліфіковані за ч. 4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) за ознаками повторного протягом року керування водієм транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Наведене вище зафіксовано у складеному поліцейським протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 533038від 06.12.2026.
2. Узагальнені позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 – адвокат Колтунова К.Д. просила провадження закрити, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.
3. Релевантне законодавство.
Відповідно до преамбули Закону України від 30.06.1993 N 3353-XII «Про дорожній рух» (далі Закон N 3353-ХІІ) цей Закон визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.
Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (стаття 1 Закону N 3353-ХІІ).
Учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, окрім іншого, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху (ч.ч. 1, 2, 5 ст. 14 Закону N 3353-ХІІ).
Пунктом 1.1 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону N 3353-ХІІ встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.п. 1.3, 1.9 ПДР).
Відповідно до п. 31.1. ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Відповідно до ч. 4 ст. 121 КУпАП повторне протягом року керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
4. Встановлені судом обставини.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.12.2025 серії ЕПР1 № 533038, ОСОБА_1 , 06.12.2025, о 03 год. 22 хв., за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 14А, повторно протягом року керував автомобілем марки «FORD FIESTA», д.н.з. НОМЕР_2 , покажчик повороту якого не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010, а саме: колір покажчика повороту червоний, чим порушив вимоги п. 31.1. ПДР.
Постановою серії ЕНА № 5355034 від 31.07.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною лейтенантом поліції 5 роти 1 батальйону УПП в Харківській області Пальченковою П.А. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн.
5. Мотиви і висновки суду.
Відповідно до ст. 19 Закону України від 29.06.2004 N 1906-IV «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фото зйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст. 251 КУпАП).
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа)оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280).
Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, зазначає наступне.
Так, постановою серії ЕНА № 5355034 від 31.07.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною лейтенантом поліції 5 роти 1 батальйону УПП в Харківській області Пальченковою П.А. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340,00 грн.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 291 КУпАП постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.
Як установлено судовим розглядом та підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, постанова серії ЕНА № 5355034 від 31.07.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, не вручена останньому, про що свідчить відсутність його підпису про отримання постанови, а також відсутні відомості про направлення її поштовим зв`язком та отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Таким чином, суд доходить висновку, що вказана постанова, яка є підставою для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ознакою повторності вчинення адміністративного правопорушення, не набрала законної сили у встановленому статтею 291 КУпАП порядку.
Відтак, суд зазначає, що у межах розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, відсутні правові підстави кваліфікувати дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Крім того, статтею 117 Конституції України визначено, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом. 
Положенням "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», затвердженим Постановою КМУ від 28.12.1992 № 731 визначено, що державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, які містять одну або більше норм, що зачіпають права, свободи, законні інтереси і стосуються обов`язків громадян та юридичних осіб, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації, або мають міжвідомчий характер, тобто є обов`язковими для інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб, що не належать до сфери управління суб`єкта нормотворення.
Втім, національні та регіональні стандарти на державну реєстрацію не подаються (п.п. «е» п. 5 Положення № 731), у зв`язку з чим, останні не можна вважати нормативно-правовим актом, який має бути обов`язковим до виконання.
З огляду на вищевикладене, першим аргументом, що спростовує правомірність складання вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, є неправомірне посилання посадової особи на ДСТУ 3649:2010, як на обов`язкову для виконання норму. Національні стандарти, до яких належить і ДСТУ 3649:2010, мають добровільний характер застосування і не можуть слугувати єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Вказане закріплено у Законі України «Про стандартизацію», в редакції від 20.04.2025 № 1315-VII (далі за текстом - Закон № 1315).
Так, в п. 20 ч. 1 ст. 1 Закону № 1315 вказано, що стандарт - нормативний документ, заснований на консенсусі, прийнятий визнаним органом, що встановлює для загального і неодноразового використання правила, настанови або характеристики щодо діяльності чи її результатів, та спрямований на досягнення оптимального ступеня впорядкованості в певній сфері.
Пунктом п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону № 1315 закріплено, що державна політика у сфері стандартизації базується на збалансованому застосуванні низки принципів, серед яких добровільне застосування національних стандартів, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами.
Частиною 2 ст. 23 Закону № 1315, згідно з якою національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов`язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами.
Досі не існує жодного нормативно-правового акту, що регулює безпеку дорожнього руху чи експлуатацію транспортних засобів, який би надавав цьому конкретному ДСТУ статусу обов`язкового для застосування, зокрема для власників або водіїв транспортних засобів під час їх експлуатації.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та Постанови КМУ № 1388, допуск до експлуатації первинно ввезених транспортних засобів є результатом обов`язкової багаторівневої перевірки, яка включає обов`язкову сертифікацію на відповідність національним стандартам та вимогам безпеки.
Факт видачі уповноваженим органом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є юридичним актом, що засвідчує безумовну відповідність автомобіля встановленим нормам та дозволяє його експлуатацію.
На підставі останнього очевидним стає той факт, що у добросовісного власника виникають легітимні очікування щодо правомірності використання транспортного засобу.
Спроба притягнення до адміністративної відповідальності за технічний стан, який був підтверджений і легалізований державою на момент реєстрації, є неправомірною і призводить до правової невизначеності, що є неприпустимим.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону № 3353-XII до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.
Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону № 3353-XII транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів.
Згідно з Законом України від 10.02.2000 № 1448-ІІІ Україна приєдналась до Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів, підписаної 20.03.1958 у м. Женеві з поправками 1995 року (далі - Женевська Угода 1958 року), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Згідно з підпунктом 22 пункту 4 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.06.2015 № 460, а також відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2001 № 143 на Міністерство інфраструктури України покладені функції компетентного органу щодо забезпечення виконання Женевської Угоди 1958 року.
Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 14.02.2001 № 143 та від 16.12.2015 № 1057 Міністерство інфраструктури України здійснює функції технічного регулювання у сфері транспортних засобів, їх частин та предметів обладнання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 № 738 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання», зокрема, передбачено, що пропуск колісного транспортного засобу, який підлягає державній реєстрації в Державній автомобільній інспекції, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені на транспортному засобі та/або використані для його оснащення, на митну територію України з метою вільного обігу, а також перша державна реєстрація транспортного засобу, введення в обіг обладнання здійснюється за наявності сертифіката відповідності, виданого згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання.
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09.06.2011 № 738, Міністерством інфраструктури наказом від 17.08.2012 № 521, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1586/21898, затверджено Порядок затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання (далі - Порядок затвердження конструкції). 
Порядок затвердження конструкції розроблено на основі положень Женевської Угоди 1958 року та актів ЄС, він встановлює вимоги безпечності, яким повинні відповідати КТЗ, їх частини та обладнання, для їх введення в обіг в Україні.
Законом України Про деякі питання ввезення на митну територію України та реєстрації транспортних засобів визначено: «...Пропуск на митну територію України з метою вільного обігу та першу реєстрацію в Україні ввезених транспортних засобів нових і таких, що були в користуванні, або виготовлених в Україні здійснюють за умови їх відповідності екологічним нормам... не нижче рівня «ЄВРО-5» - з 1 січня 2016 року, за винятком транспортних засобів, вироблених в Україні або ввезених на митну територію України до 31 грудня 2015 року включно;. Документом, що засвідчує відповідність транспортних засобів вимогам технічних регламентів та національних стандартів, є сертифікат або інший документ про підтвердження відповідності, виданий згідно із законодавством України, що вказує, якому саме рівню екологічних норм відповідає за конструкцією транспортний засіб («ЄВРО-2» - «ЄВРО-6» або іншому рівню).
Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, пункт 10, перша державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України з метою вільного обігу, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС.
Таким чином, орган, уповноважений в передбаченому законодавством України порядку на сертифікацію транспортних засобів, ввезених з-за кордону на митну територію України з метою вільного обігу, видаючи документ, засвідчує, що він перевірив і встановив відповідність конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортного засобу та його складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України.
Це означає, що на момент видачі відповідного сертифіката, всі елементи, які перевірялися (включно з кольором покажчиків повороту, якщо вони відповідали певним виняткам або були визнані відповідними під час сертифікації), були визнані такими, що дозволені до експлуатації.
Після успішного проходження обов`язкової перевірки конструкції та технічного стану, наступним і фінальним кроком у процесі легалізації ввезеного з-за кордону транспортного засобу є його державна реєстрація в Територіальному сервісному центрі (далі за текстом - ТСЦ) МВС.
Відповідно до ст. 34 Закону № 3353-XII державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Варто підкреслити, що ТСЦ МВС виконує функцію державного контролю перед допуском ТЗ до дорожнього руху. Приймаючи сертифікат відповідності, ТСЦ МВС автоматично визнає його юридичну силу та засвідчені ним факти.
Якщо сертифікат відповідності, який охоплює перевірку усіх систем, включаючи світлові прилади, був прийнятий, відповідно визнаний ТСЦ МВС і на його підставі було видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ, доцільним буде зробити висновок, що держава в особі ТСЦ МВС легалізувала технічний стан цього автомобіля в існуючій конфігурації.
Свідоцтво про реєстрацію є кінцевим адміністративним актом, який засвідчує правовий статус автомобіля як допущеного до участі в дорожньому русі у відповідній заводській конфігурації.
Цей акт відбувся після перевірки всіх документів про відповідність.
У разі виявлення невідповідності (наприклад, червоних покажчиків заднього повороту), реєстраційний орган був би зобов`язаний відмовити у реєстрації, оскільки конструкція ТЗ не відповідає вимогам безпеки. Факт реєстрації є беззаперечним доказом того, що невідповідності не було встановлено.
Слід зазначити, що Україна підписала Женевську Конвенцію 1958 року, додатком до якої є, зокрема правила ЄЕК ООН № 48-02, які допускають використання задніх покажчиків повороту червоного кольору.
Крім того, Державним стандартом України ДСТУ UN/ECE R48-02:2002 «Єдині технічні приписи щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів стосовно встановлення засобів освітлення та світлової сигналізації» (Правила ЕЄК ОН N48-02:2001, IDT) регламентовано кольори вогнів автомобіля.
Згідно з підрозділом 5.15 вказаного державного стандарту (з наступними доповненнями) засоби освітлення та світлової сигналізації повинні мати колір: ліхтар заднього ходу - білий; покажчик повороту авто - жовтий, позаду допускається червоний; аварійний сигнал авто жовтий, позаду допускається червоний; стоп-сигнал - червоний; задній габаритний ліхтар - червоний; задня протитуманна фара - червоний; стоянковий вогонь - червоний позаду.
Крім того, частина 1 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.
Згідно з п. 31.4.3. ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: (а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; (б) порушено регулювання фар; (в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; (г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; (ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Відповідно до п. 19.1. ПДР, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: (1) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; (2) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; (3) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.
Відповідно до п. 9.1.а ПДР сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту, є попереджувальними сигналами.
Отже, законодавець розмежовує поняття «зовнішній світловий прилад» та «попереджувальний сигнал».
При цьому диспозиція ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за використання зовнішніх світлових приладів та їх переобладнання з порушенням відповідних стандартів, і не охоплює використання попереджувальних сигналів.
Як установлено судовим розглядом, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, маючи на руках свідоцтво про реєстрацію ТЗ, видане уповноваженим державним органом (ТСЦ МВС). Цей документ є офіційним, чинним адміністративним актом, який безумовно засвідчує правомірність експлуатації ТЗ і відсутність у ньому невідповідностей, заборонених для руху.
Таким чином, суб`єктивна сторона правопорушення (вина) у формі умислу чи необережності повністю відсутня.
Означеного висновку суду матеріали справи не спростовують.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, події і складу адміністративного правопорушення.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення (ст. 283 КУпАП).
Відповідно до ч. 1ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 3) про закриття справи.
Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу(ч. 2 ст. 284).
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 121, ст.ст. 247, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
п о с т а н о в и в:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя           Ю.Ю. Власова