СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/27199/25
пр. № 2/759/3980/26
22 січня 2026 року суддя Святошинського районного суду м.Києва Бабич Н.Д., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом АТ "Київгаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У листопада 2025 року АТ "Київгаз" звернулось до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг з розподілу природного газу АТ "Київгаз"з особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою6 АДРЕСА_1 та за вказаним рахунком має заборгованість у розмірі 5 983,13 грн., також позивачем нараховано 3% річних - 328,50 грн. та інфляційну складову - 1 142,75 грн., а всього разом 7 454,38 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача.
Ухвалою суду від 17.11.2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с.27).
Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, яка повернута до суду з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 30). Окрім тог,о відповідач повідомлялася шляхом оголошення на сайті суду (а.с.38).
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення у відповідності до вимог п. 5 ст. 279 ЦПК України та задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1  є споживачем послуг з розподілу природного газу Акціонерного товариства «Київгаз» з особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
З 01 листопада 2016 введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 № 329-VIII (далі - Закон), яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.
У відповідності до пп. 33 п. 1 ст. 1 Закону, ринок природного газу це сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу.
Згідно пп. 35 п. 1 ст. 1 Закону розподіл природного газу це господарська діяльність, що піллягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставку споживачам, але що не включає постачання природного газу.  За приписами пп. 17 п. 1 ст. 1 Закону, оператор газорозподільної системи це суб`єкт г слодарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).      У відповідності до п. 2 ст. 37 Закону, оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором.   AT «Київгаз» здійснює послуги розподілу (транспортування) природного газу газотранспортними мережами на підставі ліцензії на розподіл природного газу, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 червня 2017 року № 854.         Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, у тому числі умови забезпечення комерційного приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу визначені Кодексом газорозподільних систем затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року 2494 (далі - Кодекс ГРМ).              Згідно пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ дія цього Кодексу поширюється на гператорів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. У відповідності до п. 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.
Розподіл природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 за .\о 1384/27829, є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (згідно п. 1.1 договору).
Відповідно до пункту 1.2 Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу і Кодексу ГРМ.
Договір розподілу природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням ст 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ і не потребує двостороннього підписання _ исьмової форми договору.
Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та пункту 1.3 Договору визначено, що 2актом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення С п о жнвачем будь - яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви - приєднання та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або і кументально підтверджене споживання природного газу.
Між Акціонерним товариством «Київгаз» та ОСОБА_1 укладений Договір шляхом підписання 03 грудня 2016 року Заяви - приєднання до умов Договору розподілу природного газу.
 
Відповідно до п. 2.1 Типового договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послуги з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі строки та порядку визначені цим Договором.
Згідно положень пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Договору розподілу природного газу оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.
Тариф встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.
Пунктом 6.3 розділу VI Договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єкту) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається з оповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуг розподілу природного газу визначається к добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості :дного кубічного метра замовленої потужності (п.1 глава 6 розділу VI Кодексу).
Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 № 3024 (тариф за 1 куб. м на місяць (без ЛДВ) - 0,28), від 30.12.2020 № 2773 (тариф за 1 куб. м на місяць (без ПДВ) - 0,31), від ::. 12.2021 № 2751 (тариф за 1 куб. м на місяць (без ПДВ) - 0,32), від 27.12.2023 № 2527 (тариф 1 куб. м на місяць (без ПДВ) - 0,32) AT «Київгаз» затверджений тариф на послуги розподілу природного газу.
Згідно пп. 1 п. 7.4 Типового договору Споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені Договором.
Згідно п. 8.1 Типового договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за Договором у Відповідача утворилася заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за період з 01 березня 2020 року по 31 липня 2025 року у розмірі 5 983,13 грн.
 
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з розрахунком наданим позивачем відповідачу нараховані 3 % річних за несвоєчасну оплату послуг розподілу природного газу за період з 01 січня 2024 року по 30 жовтня 2025 року в розмірі 328,50 грн та інфляційні втрати в розмірі 1 142,75 грн.
 
Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. З ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.
Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування заборгованості, не доведено відсутність заборгованості, іншого розрахунку заборгованості на спростування наданого позивачем розрахунку не надано, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 11,76-84, 130, 141, 209, 258, 259, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 610, 625 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги АТ "Київгаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 користь АТ "Київгаз" заборгованість за послуги з розподілу природного газу в розмірі 5 983,13 грн., 3% річних в розмірі - 328,50 грн., інфляційні втрати в розімірі - 1 142,75 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн., а всього разом 10 482 (десять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн. 38 коп.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Зазначити дані сторін:
Позивач: Акціонерне товариство "Київгаз", код ЄДРПОУ: 03346331, місцезнаходження: м. Київ, вул. М.Бойчука, 4Б;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя        Н.Д. Бабич