09.02.2026 
ЄУН 337/6383/25
Провадження №2/337/373/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Сидорової М.В.,
за участю секретаря Коваленко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша запорізька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ:
02.12.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшов вказаний позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Земцова В.О., який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на усе належне їй майно, до складу якого входить квартира АДРЕСА_1 . При житті ОСОБА_3 заповіт не складала. Спадкоємцем першої черги після її смерті є її діти: позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 . Позивач у встановлений законом строк звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори, якою була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_2 звернувся до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Державним нотаріусом Восьмої запорізької державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 . Вказана квартира розташована в будинку ЖБК №288 «Ферросплавник-5» та була надана ОСОБА_3 , як члену ЖБК, на підставі ордеру №239 від 26.07.1984. Пай за квартиру був сплачений нею 31.01.1992, що підтверджується довідкою ЖБК № 71 від 26.07.2016, тому ОСОБА_3 є власником цієї квартири, але вона не отримала свідоцтво про право власності на квартиру. Через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, зокрема, свідоцтва про право власності на квартиру, позивач не може в нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину.
Просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою суду від 09.12.2025 у справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання. Цією ж ухвалою за клопотання позивача з Першої запорізької державної нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи, яка була заведена Восьмою запорізькою державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 
29.12.2025 до суду з Першої запорізької державної нотаріальної контори надійшла копія витребуваної спадкової справи №114/2019.
Ухвалою суду від 13.01.2026 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.
Позивач та його представник в судове засідання не прибули, від представника позивача адвоката Земцової В.О. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність.
Представник третьої особи – Першої запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся у встановленому законодавством порядку. В матеріалах справи міститься заява про проведення розгляду даної справи без участі представника третьої особи.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та учасників справи на підставі наданих доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Судом встановлено, що на підставі ордеру №239 серія А-ІХ від 10.07.1985, який виданий Виконавчим комітетом Запорізької міської ради народних депутатів, ОСОБА_4 родину з 3-х осіб була виділена двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Ордер виданий на підстав рішення виконкому міської ради народних депутатів м. Запоріжжя від 26.07.1984 за №229.
Відповідно до довідки №71 від 26.07.2016, яка видана ЖБК-288 «Ферросплавник-5», ОСОБА_3 є членом вказаного ЖБК та їй належить 2-кімнатна квартира АДРЕСА_1 , сума пайового внеску в повному обсязі за вказану квартиру в розмірі 9751,85 крб. сплачені 31.01.1992.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.
За життя ОСОБА_3 заповіт не складала, спадкування здійснюється за законом.
Позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 є синами ОСОБА_6 . Вказані обставини підтверджені відповідними копіями свідоцтва про народження.
Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР №04-07/3/16838 від 08.10.2019, ОСОБА_3 у період з 19.08.1985 по 10.04.2019 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; разом з нею на день смерті був зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; відомості щодо інших зареєстрованих осіб відсутні.
19.07.2019 позивач ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом (син спадкодавця) звернувся до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим заведена спадкова справа №114/2019, реєстраційний номер у Спадковому реєстрі 64483821, яка на час розгляду справи є чинною.
В той же день, 19.07.2019 відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом звернулася до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини (за законом, за заповітом, за заповідальним розпорядженням) після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
09.10.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою державного нотаріуса Восьмої запорізької державної нотаріальної контори від 09.10.2019 за №1513/02-31, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності.
Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Враховуючи те, що правовідносини щодо набуття права власності на спірну квартиру виникли до 01.01.2004, суд вважає необхідним застосувати до них норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Закону України від 07.02.1991 № 697-XII «Про власність» (втратив чинність з 20.06.2007).
За змістом ст.86, 128 ЦК УРСР 1963р. право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном . Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.
При цьому, відповідно до п.3 постанови Верховної Ради України від 26.03.1991 «Про порядок введення в дію Закону України «Про власність», положення ст.15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року (дата введення в дію Закону України «Про власність»).
Крім того, діюче на той час цивільне законодавство не пов`язувало виникнення права власності на нерухоме майно із проведенням його реєстрації.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно.
Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1 ст.1258 ЦК України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).
Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України).
Згідно з ч.1, ч.3, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну (ч. 2 ст. 1275 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до ч.1 ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.
З`ясувавши усі обставини справи та оцінивши надані суду докази, суд вважає встановленим та доведеним, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 на праві власності. При цьому право власності на вказану квартиру було набуто померлою ОСОБА_3 на законних підставах - відповідно до ст.15 Закону УРСР від 07.02.1991 №697-ХІІ «Про власність» як членом ЖБК №288 «Ферросплавник-5», яка в 1992 році повністю внесла пайовий внесок, що підтверджується відповідною довідкою ЖБК №288 «Ферросплавник-5».
Спадкодавець тривалий час мешкала у вказаній квартирі, володіла та користувалася нею, однак за життя не оформила своє право власності.
Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказану спадщину прийняв позивач ОСОБА_1 , який є сином померлої та спадкоємцем першої черги за законом, а відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України.
Таким чином, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 правомірно набув в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
При цьому, судом встановлено, що нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді зазначеного нерухомого майна у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, що підтверджено належним чином постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій.
Однак, на думку суду, відсутність правовстановлюючого документа про право власності на нерухоме майно і відсутність державної реєстрації цього права за спадкодавцем не позбавляє спадкоємців права на спадщину, оскільки вона належить їм з моменту відкриття спадщини.
Отже, позивач позбавлений можливості в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину, яке залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , чим порушується (не визнається) його право власності на спадкове майно.
На підставі вищевикладеного, виходячи з вимог діючого законодавства, завдань цивільного судочинства, принципів верховенства права, законності, пропорційності, справедливості та розумності, суд вважає необхідним захистити порушене право позивача шляхом визнання за ним права власності на спадкову квартиру.
Таким чином, позов слід задовольнити повністю.
Керуючись ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторін та учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Третя особа: Перша запорізька державна нотаріальна контора, ЄДРПОУ 02884115, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд.3.

Суддя          М.В. Сидорова