КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа № 752/7056/24-ц
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6423/2025 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Рейнарт І.М. 
суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.
при секретарі Кононовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Київський завод «Радар» - адвоката Риженко Любові Іванівни на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року (суддя Остапчук Т.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Київський завод «Радар» про стягнення заборгованості за договором про надання послуги, 

встановив:

у березні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з АТ «Київський завод «Радар» заборгованості за цивільно-правовим договором у розмірі 129 444грн та моральної шкоди у розмірі 10 000грн.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що з метою залучення до системи управління АТ «Київський завод «Радар» незалежних членів наглядової ради товариства (незалежних директорів), наказом ДК «Укроборонпром» № 537 від 22 листопада 2021 року його було призначено на посаду незалежного члена наглядової ради товариства та укладено з ним відповідний цивільно-правовий договір, однак, починаючи з січня 2023 року керівником товариства ОСОБА_2 ігноруються будь-які його звернення з приводу підписання/оформлення актів приймання-передачі наданих послуг за січень-червень 2023 року, що у свою чергу є порушенням зобов`язань товариства за цивільно-правовим договором.
Позивач посилався на те, що у зв`язку з бездіяльністю керівника товариства ОСОБА_2 він був вимушений звертатись з письмовим зверненням до генерального директора АТ «Українська оборонна промисловість», у відповідь на яке йому було рекомендовано надати відповідні документи, що підтверджують виконання ним, як членом наглядової ради, своїх повноважень у період з січня по червень 2023 року, зокрема виписки з протоколів засідань наглядової ради. Оскільки оригінали виписок з протоколів засідань наглядової ради за вказаний період зберігаються у відповідача, його представник - адвокат Шевчук Ю.А. направив адвокатський запит з проханням надати інформацію щодо причини не підписання актів виконаних робіт та несплати за послуги, надані ним як членом наглядової ради, а також інформацію про те, чи передавались протоколи засідань наглядової ради АТ «Київський завод «Радар» до товариства. У листі від 31 січня 2024 року відповідачем було надано відповідь, що у зв`язку з відсутністю на підприємстві протоколів за період з січня по червень 2023 року, правові підстави для підписання 

відповідних актів виконаних робіт та здійснення оплати відсутні.
Позивач вважав, що надана відповідачем інформація у відповіді на адвокатський запит не відповідає дійсності, оскільки оригінали виписок з протоколів засідань наглядової ради за період з січня по червень 2023 року (№№ 96-102) за його участі наявні у АТ «Київський завод «Радар». Отже, йому фактично не виплачено належну йому винагороду за цивільно-правовим договором з січня по червень 2023 року, тому такі дії відповідача є протиправними та такими, що порушують взяті на себе зобов`язання.
Позивач зазначав, що на початку вересня 2023 року корпоративний секретар товариства підготувала проекти актів приймання-передачі наданих послуг за січень-червень 2023 року ним, як членом наглядової ради, та підписані примірники цих актів були надані голові правління ОСОБА_2 на підпис в порядку, визначному пунктом 3.4 цивільно-правового договору, однак остання проігнорувала їх підписання.
Позивач посилався на те, що згідно умов цивільно-правового договору розмір його річної винагороди становить 48 мінімальних заробітних плат. Відповідно до положень Закону України «Про державний бюджет» мінімальна заробітна плата в 2023 році становила 6 700грн, отже загальна сума невиплаченої йому винагороди за період з січня по червень 2023 року становить 129 444грн.
Також, позивач стверджував, що у зв`язку з бездіяльністю відповідача, його психологічний стан зазнав страждань, оскільки він опинився в ситуації, в якій відповідач спричинив неможливість отримати зароблені кошти, а також під час проведення телефонних розмов та усних переговорів, він зазнав немалих моральних страждань, у результаті чого був вимушений приймати заспокійливі препарати. Таким чином, розмір завданої йому моральної шкоди становить 10 000грн.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Київський завод «Радар» на користь ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги у розмірі 129 444грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Київський завод «Радар» на користь держави судовий збір у розмірі 1 294,44грн.
У поданій апеляційній скарзі представник АТ «Київський завод «Радар» - адвокат Риженко Л.І. просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне дослідження судом наданих доказів, неправильну оцінку спірних правовідносин та неправильне застосування норм матеріального права.
Представник відповідача зазначає, що згідно положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку визначення умов оплати послуг та компенсації витрат членів наглядових рад державних унітарних підприємств та господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 % акцій (часток) належать державі» № 668 від 4 липня 2017 року та умов цивільно-правового договору № У24.21з-43 від 26 листопада 2021 року, укладеного між сторонами, акт наданих послуг має бути виписаний після фактичного надання послуг, що має бути підтверджено протоколами засідань наглядової ради, які мають бути надані голові виконавчого органу товариства під особистий підпис або направлені на підприємство, при цьому підставою для проведення розрахунків з членами наглядової ради мають бути підписані акти приймання-передачі наданих послуг. Отже, за відсутності підписаних актів, у відповідача був відсутній обов`язок проведення розрахунків з позивачем.
Представник відповідача вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав належними та допустимими доказами подані позивачем акти приймання-передачі наданих послуг за цивільно-правовим договором від 26 листопада 2021 року № У24.21з-43, як доказ наданих послуг із виконання повноважень члена наглядової ради АТ «Київський завод «Радар» за період з січня по червень 2023 року, оскільки вказані акти не підписані жодною стороною, в тому числі і позивачем. Відсутність підпису позивача на цих актах 

свідчить про фактичне невизнання ним інформації викладеної в них, зокрема про належне виконання позивачем повноважень члена наглядової ради АТ «Київський завод «Радар» за період з січня по червень 2023 року. 
Представник відповідача зазначає, що згадані позивачем протоколи засідань наглядової ради №№ 96-100 не є належними доказами у даній справі, оскільки стосуються періоду з грудня 2021 року по грудень 2022 року, тобто періоду за який вимоги позивачем не заявлено. Що стосується протоколів засідань наглядової ради №№ 101-102, то позивач посилався на те, що вони були направлені до АТ «Київський завод «Радар», що підтверджується описом вкладення, фіскальним чеком та накладною, які додаються. Разом з цим, накладна та фіскальний чек підтверджують факт направлення на адресу АТ «Київський завод «Радар» поштового відправлення № 04119571560, однак з наданого опису вкладення вбачається, що воно стосується відправлення, зареєстрованого за номером 0411957138063, та містить інформацію про найменування вкладення - протокол спільної наради від 10 липня 2023 року. Отже, матеріали справи не містять належних доказів того, що на адресу відповідача направлялись протоколи засідань наглядової ради за 2023 рік №№ 101-102, а також акти наданих послуг. Оскільки відповідачу не надавались вказані протоколи, про що зазначалось у відповідях на адвокатські запити, та не оспорюється позивачем, правових підстав для оформлення і підписання актів наданих послуг за період з січня по червень 2023 року у відповідача не було. Більше того, оскільки договором встановлено саме річну, а не щомісячну винагороду, та визначено помісячний порядок її виплати, виплата такої винагороди без підтвердження фактичного належного надання послуг в межах річного об`єму послуг, що підлягають наданню відповідно вимог статуту відповідача, є неможливою.
Також, представник відповідача посилається на те, що згідно статуту відповідача, засідання наглядової ради проводяться за необхідності, але не рідше одного разу на три місяці. Водночас, протокол засідання наглядової ради № 100 датований 29 грудня 2022 року, а наступний протокол № 101 датований 25 квітня 2023 року, тобто майже через чотири місяці. При цьому, матеріали справи не містять документів, які б свідчили про поважність невиконання вказаних умов договору та статуту, як і відомостей про вчинення позивачем всіх можливих та доступних йому дій задля уникнення такого порушення. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про належне виконання позивачем умов договору.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Шевчук Ю.А. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що акти приймання-передачі наданих послуг за січень-червень 2023 року були направлені відповідачу та не підписані саме відповідачем, при цьому, саме на відповідача покладений обов`язок складання таких актів, тоді як не підписання відповідачем цих актів унеможливлює здійснення оплати за цивільно-правовим договором, чим і користується відповідач.
Представник позивача зазначає, що протоколи № 101 та № 102, датовані 2023 роком, а з їх змісту вбачається, що у засіданнях брав участь позивач, при цьому відповідач не оспорює наявність таких протоколів, однак вважає, що вони нібито оформлені з порушеннями статуту. При цьому, посилання на відсутність належних доказів направлення цих протоколів відповідачу, є необґрунтованим, оскільки у позивача відсутній обов`язок направляти відповідачу такі документи.
Також, представник позивача вважає безпідставним посилання відповідача на недотримання проміжків часу, між засіданнями наглядової ради, в яких приймав участь позивач, так як засідання скликає голова наглядової ради, відтак позивач не може бути відповідальним за порушення такого строку, оскільки скликання засідань наглядової ради не належить до його компетенції. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення 

представника АТ «Київський завод «Радар» - адвоката Риженко Л.І., яка апеляційну скаргу підтримала, позивача ОСОБА_1 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 26 листопада 2021 року між АТ «Київський завод «Радар» (замовник) в особі голови виконавчого органу - голови правління АТ «Київський завод «Радар» ОСОБА_2, яка діє на підставі статуту товариства, та ОСОБА_1 (виконавець), призначеним членом наглядової ради товариства наказом ДК «Укроборонпром» (вищий орган товариства) від 22 листопада 2021 року № 537, був укладений цивільно-правовий договір № У24.21з-43 на надання послуг із виконання повноважень члена наглядової ради АТ «Київський завод «Радар» (далі - Договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується за плату надавати замовникові послуги з виконання повноважень члена наглядової ради АТ «Київський завод «Радар» відповідно до статуту товариства та Положення про наглядову раду АТ «Київський завод «Радар» (далі - Положення), а також відповідно до розділу 2 цього договору (с.с.19-22 т.1).
Згідно пункту 1.3 Договору цей договір не є трудовим договором, виконавець не є працівником замовника, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку замовника, а відносини сторін регулюються цивільним законодавством.
Відповідно до пункту 2.1 Договору член наглядової ради зобов'язаний: діяти в інтересах товариства добросовісно, розумно; діяти виключно в межах компетенції, передбаченої для члена наглядової ради товариства чинним законодавством України, статутом товариства, рішеннями вищого органу товариства, цим договором, іншими внутрішніми документами товариства; виконувати рішення, прийняті вищим органом товариства та іншими органами товариства, у випадках, передбачених статутом товариства, внутрішніми положеннями товариства та чинним законодавством України; особисто брати участь у засіданнях наглядової ради, завчасно повідомляти голову наглядової ради про неможливість участі у засіданні наглядової ради із зазначенням причини відсутності; дотримуватись встановлених у товаристві правил та процедур щодо укладення правочинів, у вчиненні яких є заінтересованість чи конфлікт інтересів; дотримуватись всіх встановлених у товаристві правил, пов`язаних із режимом документообігу, безпеки та збереження інформації, що має конфіденційний характер, у тому числі з обмеженим доступом, комерційною таємницею тощо; повідомити товариство у випадку отримання статусу державного службовця; брати участь в підготовці звіту про діяльність наглядової ради, загальний стан товариства та вжиті наглядовою радою заходи, спрямовані на досягнення мети діяльності товариства, здійснювати аналіз документів з питань діяльності товариства; підтримувати постійні контакти з іншими органами та посадовими особами товариства, брати участь у нарадах членів товариства та інших заходах, пов`язаних з підвищенням ефективності діяльності товариства, надавати пропозиції з питань фінансово-господарської та комерційної діяльності товариства, керування та корпоративного управління; надавати за зверненням товариства інформаційні та консультаційні послуги з питань комерційної діяльності, керування та корпоративного управління; здійснювати інші повноваження, передбачені чинним законодавством України, статутом товариства, Положенням, рішеннями наглядової ради і вищого органу товариства.
Згідно пункту 2.3. Договору товариство за цим договором бере на себе наступні обов`язки: своєчасно виплачувати винагороду за надання виконавцем послуг, передбачену цим договором; сприяти у наданні виконавцем послуг, визначених цим договором, статутом товариства, чинним законодавством, та реалізації його прав; видати, при необхідності, члену наглядової ради довіреність на вчинення відповідних дій, визначених 

цим договором.
Пунктом 3.1 Договору передбачено, що розмір річної винагороди члена наглядової ради становить 48 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлений законом України. Максимальний розмір річної винагороди, сплачений члену наглядової ради за 12 місяців поспіль, не може перевищувати максимально допустимого розміру базової річної винагороди оплати послуг члена наглядової ради, визначеної Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3.2 Договору річна винагорода розподіляється на 12 рівних частин і виплачується після утримання всіх податків та зборів (обов`язкових платежів), визначених законодавством, кожного календарного місяця (за винятком першого місяця дії договору, коли член наглядової ради отримує частину такої винагороди за місяць пропорційно часу його залучення до виконання своїх повноважень).
Згідно пункту 3.4 Договору оплата послуг за виконання членом наглядової ради своїх повноважень та компенсації витрат здійснюється на підставі акту приймання-передачі наданих послуг, який підписується членом наглядової ради та керівником товариства. Товариство кожного календарного місяця, до 3-го числа місяця наступного за звітним, складає та передає акт приймання-передачі наданих послуг у двох примірниках, підписаних керівником товариства, на підпис члену наглядової ради. Член наглядової ради забезпечує повернення до товариства одного примірнику підписаного ним акту приймання-передачі наданих послуг.
Відповідно до пункту 10.2.1 статуту АТ «Київський завод «Радар» в редакції, затвердженій наказом ДК «Укроборонпром» від 23 листопада 2020 року № 465 (далі - Статут) наглядова рада товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції, визначеної статутом та законодавством, здійснює управління товариством, а також контролює та регулює діяльність виконавчого органу.
Згідно пункту 10.2.16 Статуту голова наглядової ради організовує її роботу, скликає засідання наглядової ради та головує на них, здійснює інші повноваження, передбачені Статутом та Положенням про наглядову раду товариства.
Пунктом 10.2.22 Статуту засідання наглядової ради проводяться за необхідністю, але не рідше одного разу на три місяці. Засідання наглядової ради є правомочним, якщо в ньому бере участь більше половини її кількісного складу. 
Відповідач не заперечував, що за період з січня по червень 2023 року не здійснював позивачу оплату послуг за укладеним договором.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що саме на відповідача покладено обов`язок складання акту наданих послуг, а відповідно до протоколів засідань наглядової ради в період з січня по червень 2023 року засідання проводилися за участі ОСОБА_1 , а отже ним виконувалися зобов`язання за укладеним договором.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, тому відповідно до положень частини 1 статті 367 ЦПК України не є предметом апеляційного перегляду.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.
Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні 

встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).
За змістом положень статей 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої-другої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Положення цієї глави (Глава 63) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (частина перша-друга статті 902 ЦК України).
Частиною першою статті 903 ЦК України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
За умовами укладеного сторонами договору оплата послуг за виконання членом наглядової ради своїх повноважень здійснюється на підставі акту приймання-передачі наданих послуг, який підписується членом наглядової ради та керівником товариства. При цьому, саме товариство кожного календарного місяця, до 3 числа місяця наступного за звітним, складає та передає акт приймання-передачі наданих послуг в 2-х примірниках, підписаних керівником товариства, на підпис члена наглядової ради (пункт 3.4. Договору).
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме відповідач повинен був скласти акти-приймання передачі наданих позивачем послуг за спірний період або надати суду докази, що позивач у спірний період не виконував свої зобов`язання члена наглядової ради, що стало підставою для не оплати йому наданих послуг.
Доводи апеляційної скарги, що акт наданих послуг має бути виписаний після фактичного надання послуг, що має бути підтверджено протоколами засідань наглядової ради, які мають бути надані голові виконавчого органу товариства під особистий підпис або направлені на підприємство, є правомірними. Разом з цим, умовами укладеного між сторонами договору на позивача, як члена наглядової ради, не покладений обов`язок направлення протоколів засідання наглядової ради на адресу керівництва товариства.
Як зазначено у листі керівника товариства Маруненко Г. від 31 січня 2024 року, протокол засідання наглядової ради веде та оформляє корпоративний секретар товариства. Отже, позивач не має обов`язку надавати керівництву товариства протокол засідання 

наглядової ради для складання акту приймання-передачі виконаних робіт. За змістом укладеного між сторонами договору саме товариство зобов`язано здійснювати дії для встановлення обставин, необхідних для складання акту наданих послуг.
Під час судового розгляду відповідачем не було надано суду докази виконання своїх зобов`язань за укладеним з позивачем договором, у тому числі вчинення дій для з`ясування наявності підстав для складання акту приймання-передачі наданих позивачем послуг за спірний період.
Також відповідачем суду не було надано доказів невиконання позивачем своїх зобов`язань за договором, а відтак відмова відповідача здійснити обумовлені договором виплати, є неправомірною.
Крім того, позивачем суду надані протокол № 101 засідання наглядової ради товариства від 25 квітня 2023 року та протокол засідання наглядової ради № 102 від 6 червня 2023 року, з яких вбачається, що позивач приймав участь у зазначених засіданнях наглядової ради, тобто виконував взяті на себе зобов`язання (с.с.151-160 т.1).
Також позивачем суду наданий протокол спільної наради осіб, які входили до складу наглядової ради АТ «Київський завод «Радар» від 10 липня 2023 року, згідно якого участь у нараді брав ОСОБА_1 (с.с.138-144 т.1).
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позивачем суду були надані належні та достатні докази у підтвердження виконання ним умов укладеного з відповідачем договору, які спростовані відповідачем не були.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). 
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року в справі № 910/18036/17, від 18 листопада 2019 року в справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року в справі № 917/2101/17 зазначено, що принцип змагальності сторін не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Також, у постанові Верховного Суду від 25 червня 2020 року в справі № 924/233/18 зазначено, що обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом 

змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Представником відповідача не був виконаний процесуальний обов`язок надання належних та достатніх доказів у підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог, а також не було надано належних та достатніх доказів, які б спростували надані позивачем докази у підтвердження своїх позовних вимог.
Також представником відповідача не було надано доказів складання актів приймання-передачі наданих послуг, які повинні надаватися товариством для підпису позивачу.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано належних доказів у підтвердження направлення на адресу відповідача протоколів засідання наглядової ради №№ 101-102, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки умовами укладеного сторонами договору на позивача, як члена наглядової ради, не покладено обов`язку направлення керівництву товариства протоколів засідання наглядової ради.
Доводи апеляційної скарги, що згідно статуту відповідача, засідання наглядової ради проводяться за необхідності, але не рідше одного разу на три місяці, однак у 2023 році перше засідання наглядової ради було проведено 25 квітня 2023 року, тобто майже через чотири місяці після засідання, проведеного у грудні 2022 року, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки згідно Статуту за організацію роботи наглядової ради, в тому числі скликання її засідань, відповідальним є голова наглядової ради.
Разом з цим, під час судового розгляду відповідачем суду не було надано доказів порушення питання про неналежне виконання саме позивачем умов укладеного з товариством договору.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідачем були порушені умови укладеного з позивачем договору, що є підставою для задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, оцінив надані докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Київський завод «Радар» - адвоката Риженко Любові Іванівни залишити без задоволення, рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 вересня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук