ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/10727/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чабаненко С.В. (доповідач),
                               суддів:  Юрко І.В., Білак С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 в адміністративній справі №160/10727/25 за позовом ОСОБА_1 до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, в якій позивач просила суд: 
- визнати протиправними дії Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам згідно заяви від 20 січня 2025 року;
- зобов`язати Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та членам його родини – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з дати звернення, тобто з 20 січня 2025 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 в адміністративній справі №160/10727/25 в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, що Згідно копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 11.01.1992, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб 11.01.1992р. 
Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 02.09.2009р., ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 батько: ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 .
Згідно довідки від 20.01.2025 №1241-5003584549 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки від 03.02.2025 №1203-5003599488 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .
Згідно довідки від 03.02.2025 №1203-5003599492 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .
20.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, в якій просив призначити допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Рішенням Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради №2921636754-2025-1 про відмову в призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особами від 21.05.2025, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за заявою від 20.01.2025 у зв`язку з тим, що особою з числа членів сім`ї здійснено купівлю квартири на суму, що перевищує 100 тис. гривень та особа з числа членів сім`ї на 1 число місяця, з якого призначається допомога, має у власності житлове приміщення, що розташоване на території, не включеній до Переліку території, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих рф, площа якого перевищує 13,65 кв.метра на одного члена сім`ї.
Рішенням Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради №51201_1120661_Р про повернення надміру виплачених сум допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особами від 29.01.2025, ОСОБА_1 вирішено виставити суму надміру виплачених коштів з 01.09.2024 по 30.01.2025 у розмірі 15000 грн. у зв`язку з тим, що особою з числа членів сім`ї здійснено купівлю квартири на суму, що перевищує 100 тис. гривень та особа з числа членів сім`ї на 1 число місяця, з якого призначається допомога, має у власності житлове приміщення, що розташоване на території, не включеній до Переліку території, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, площа якого перевищує 13,65 кв.метра на одного члена сім`ї.
Листом від 14.03.2025 №1514-754 Центральним управлінням соціального захисту населення повідомлено ОСОБА_1 щодо відмови у призначенні допомоги на проживання ВПО.
Також судом встановлено, що 29.08.2024 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого продавець передає майно у власність покупцю, а покупець приймає майно і сплачує за нього обговорену грошову суму. Квартира, що відчужується за даним договором розташована за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 42,5 кв.м., житлова площа 29,8 кв.м. Продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 206000 грн.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав, зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на квартиру загальною площею 42,5 кв.м. 29.8 кв.м. житлова, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Не погоджуючись із відмовою в призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для   задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 2 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII) передбачено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
До 20 березня 2022 року механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" (далі Порядок № 505).
Пунктом 2 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
20 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам", якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, з прийняттям якої постанова Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" втратила чинність.
Відповідно п. 1 Порядку № 332 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Пунктом 2 Порядку № 332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка", затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 204.
Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».
Згідно з п. 3 Порядку № 332 допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:
для осіб з інвалідністю та дітей 3 000 гривень;
для інших осіб 2 000 гривень.
Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану.
Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.
Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 01 березня 2022 року отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до Постанови № 505 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.
Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 року у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абз. 1 п. 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Пунктом 5 Порядку № 332 визначено, що допомога призначається внутрішньо переміщеним особам (серед іншого) які перемістилися (повторно перемістилися) з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції (далі перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.
З матеріалів справи судом встановлено та зазначені обставини сторонами у справі не заперечуються, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є внутрішньо-переміщеними особами, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.01.2025 №1241-5003584549; від 03.02.2025 №1203-5003599488  та від 03.02.2025 №1203-5003599492 відповідно.
Також встановлено, що 20.01.2025 року ОСОБА_1 , звернувся із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, за результатами розгляду якої ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за заявою від 20.01.2025.
Відповідно до пп. 5 п. 7-1 Порядку № 332 із 1 грудня 2023 р. допомога не призначається/не виплачується на сім`ю, яка вперше звертається за її призначенням, якщо протягом трьох місяців перед зверненням або під час її отримання особа з числа членів сім`ї на 1 число місяця, з якого призначається допомога, або на 1 число кожного місяця, в якому отримується допомога, має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване на територіях, не включених до переліку територій, або територіях, включених до переліку територій, щодо яких визначено дату завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. При цьому не враховуються житлові приміщення, які непридатні для проживання, що документально підтверджується органом місцевого самоврядування (а в разі його відсутності обласною державною (військовою) адміністрацією), або інформацією (за технічної можливості), внесеною до Реєстру пошкодженого та знищеного майна, або житлове приміщення (частина житлового приміщення) площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї), або житлове приміщення/частини житлового приміщення, придбані за кошти, отримані на підставі договору кредиту, якщо перший внесок, сплачений особою з числа членів сім`ї, становив менш як 100 тис. гривень.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 29.08.2024 здійснено купівлю нерухомого майна на суму, що перевищує 100 тис. гривень за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 42,5 кв.м.
Сім`я позивача складається з 3-х осіб; житлова площа квартири 29,8 кв.м. Отже, житлова площа, що належить члену сім`ї позивача (одного члена сім`ї) складає 9,93 кв.м (29,8 кв.м (житлова): 3 (особи) = 9,933 кв.м (на одну особу), що є меншою законодавчо встановленої норми.
З огляду на приписи Постанови №709 слід виснувати, що позивач має у власності частину житлового приміщення площею менш як 13,65 кв. метра на одного члена сім`ї, що свідчить про наявність у нього права на отримання допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі.
Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідачем здійснено неправильний розрахунок житлової площі квартири на одного члена сім`ї, що стало однією з підстав для прийняття рішення про відмову в призначенні допомоги.
Щодо підстави для відмови із посиланням на пп.2 п.7-1 Порядку №332, відповідачем зазначено, що особою з числа членів сім`ї здійснено купівлю квартири на суму, що перевищує 100 тис. гривень.
Так, згідно пп.2 п.7-1 Порядку №332 допомога не призначається/не виплачується на сім`ю, яка вперше звертається за її призначенням, якщо протягом трьох місяців перед зверненням або під час її отримання особою з числа членів сім`ї здійснено на суму, що перевищує 100 тис. гривень.
Допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, квартиру членом сім`ї позивача придбано 29.08.2024р., вартість квартири 206 тис.грн.
Згідно рішення №51201_1120661_Р про повернення надміру виплачених сум допомоги на проживання внутрішньої переміщеним особам від 29.01.2025, вирішено виставити ОСОБА_5 суму надміру виплачених коштів з 01.09.2024 по 31.01.2025 у розмірі 15000 грн.
З огляду на зазначене, судом встановлено, що на час придбання квартири членом сім`ї позивача (дружиною), ними отримувалась допомога на проживання внутрішньо переміщеним особами. Відтак було здійснено купівлю квартири на суму, що перевищує 100 тис. гривень. під час отримання допомоги особою з числа членів сім`ї, що підтверджується матеріалами справи.
Стосовно посилання позивача на те, що придбання нерухомого майна здійснено його дружиною яка отримувала допомогу у іншій громаді, та на ті обставини, що позивач є інвалідом ІІ групи, колегія суддів звертає увагу, що положеннями п. 7-1 Порядку №332 не передбачено таких винятків, суттєве значення має безпосередньо факт придбання нерухомого майна протягом трьох місяців, що передує зверненню за допомогою та в період її отримання на суму, що перевищує 100 тис. гривень.
За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач правомірно прийняв рішення про відмову в призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. 
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1     ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод     1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.
У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).
Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 в адміністративній справі №160/10727/25,-  залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 в адміністративній справі №160/10727/25,- залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає за виключенням випадків, встановлених цим пунктом. 
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак