ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/9421/24	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.12.2024 в адміністративній справі №280/9421/24 (суддя Семененко М.О.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,- 
в с т а н о в и В:
У жовтні 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України), в якій позивач просив суд:
- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 НГУ щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 НГУ нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням фактично виплачених сум.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.12.2024 адміністративний позов задоволено .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України подала апеляційну скаргу, в якій просили прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивача було звільнено з військової служби у запас за наявності сімейних обставини, а саме з підстави коли один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років, розмір одноразової грошової допомоги, згідно до приписів чинного законодавства, в даному випадку повинен становити 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, тобто при звільненні позивача з військової служби йому було нараховано вказану допомогу в розмірі, на який він набув право. Відповідач не вбачає підстав, які б були достатніми та аргументованими для нарахування та виплати позивачу під час звільнення одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків за кожний повний календарний рік служби з урахуванням наявності вислуги 10 календарних років і більше. Виходячи з викладеного, вважає позовну заяву не аргументованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 НГУ.
Відповідно до витягу з Наказу командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) №138 від 24.04.2024 підполковника ОСОБА_2 , який здав справи і обов`язки за посадою начальника служби пожежної безпеки та метрології секції планування застосування штабу, звільнити відповідно до частини 5 пункту 3 підпункту “г” ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” з військової служби відповідно наказу командувача Національної гвардії України від 05.04.2024 №92 о/с у запас (через такі сімейні обставини або з інших поважних причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один з подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років), з правом носіння військової форми одягу, 24.04.2024. Виплатити грошову компенсацію 67 календарних днів щорічної основної відпустки (з них: за 2022 рік – 15 днів, за 2023 рік – 45 днів, за 2024 рік – 07 днів). Виплатити грошову компенсацію за невикористані 140 календарних днів додаткової відпустки згідно ст. 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту” (з них: за 2015 рік – 14 днів, за 2016 рік – 14 днів, за 2017 рік – 14 днів, за 2018 рік – 14 днів, за 2019 рік – 14 днів, за 2020 рік – 14 днів, за 2021 рік – 14 днів, за 2022 рік – 14 днів, за 2023 рік – 14 днів, за 2024 рік – 14 днів). Згідно з наказом МВС України від 15.03.2018 №200 “Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам” виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Згідно з Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС України від 15.03.2018 №200, виплатити премію за особистий внесок у загальні результати служби за період з 01 квітня по 24 квітня 2024 року в розмірі 420% посадового окладу. 
Вислуга років на 24 квітня 2024 року становить:
час служби в календарному обчисленні – 25 років 09 місяців 10 днів;
час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 00 років 09 місяців 26 днів.
На відповідне звернення представника позивача, відповідач листом №3/33/18/1-6156 від 22.08.2024 повідомив, що законодавцем встановлені дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначеним у ній особам, зокрема, це особи, які мають право на пенсію та звільнені зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше. Отже, достатні та аргументовані причини для нарахування та виплати позивачу під час звільнення одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків за кожний повний календарний рік служби з урахуванням наявності вислуги 10 календарних років і більше, відсутні.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Законом України №2169-IX від 01 квітня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо звільнення від військової служби деяких категорій громадян» п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII, який визначає підстави припинення (розірвання) контракту та звільнення військовослужбовців з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану, доповнено підпунктом "г", згідно з яким контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації: 
через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не
висловили бажання продовжувати військову службу):
у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;
у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;
у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;
у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи; групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;
військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;
військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;
один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину
(дітей) віком до 18 років;
військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років. Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затверджена наказом Міністра внутрішніх справ України 15.03.2018 за № 200 (далі - Інструкція).
Пунктом 2 розділу І Інструкції, грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За пунктом 3 розділу І Інструкції, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується у військових частинах за місцем служби.
Згідно підпункту 1 пункту 1 розділу XXXI Інструкції, у разі звільнення військовослужбовців з військової служби грошове забезпечення виплачується:
1) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що обіймають посади до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби, слухачам, курсантам з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - до дня, що настає за днем виключення наказом зі списків особового складу, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням пунктів 2-4 цього розділу).
Відповідно до пункту 1 розділу XXXII Інструкції, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що звільняються зі служби, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах, визначених статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Як вбачається з матеріалів справи вислуга років позивача станом на 24.04.2024 року становила: час служби в календарному обчисленні – 25 років 09 місяців 10 днів; час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) – 00 років 09 місяців 26 днів.
Отже, враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, позивач як військовослужбовець, який звільнений з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини (один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років), за наявності календарної вислуги років 25 років 09 місяців 10 днів, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Разом з тим, відповідач при звільненні позивача з військової служби 24.04.2024 та при проведенні з ним повного розрахунку грошового забезпечення, виплатив одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену Законом №2011-ХІІ у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що суперечить положенням Закону №2011-ХІІ.
У спірному випадку правомірно застосовувати положення Закону №2011-ХІІ, оскільки у цій справі спірне питання стосується виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні зі служби.
Таким чином, з урахуванням викладеного позивач при звільненні з військової служби набув право на отримання передбаченої п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше, у зв`язку з чим дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу відповідної допомоги у меншому розмірі є протиправними.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України -залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.12.2024 р. - залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Ю. В. Дурасова