ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

28 січня 2026 року  місто Чернівці  справа №714/248/22
провадження 22-ц/822/106/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Височанської Н. К.
суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.
за участю секретаря судових засідань Факас А.В.
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі -  ОСОБА_2 , Герцаївська міська рада Чернівецького району Чернівецької області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2022 року, головуючий в суді першої інстанції суддя Єфтемій С.М.,

В С Т А Н О В И В:
Описова частина

Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Герцаївської міської ради Чернівецького району Чернівецької області про встановлення факту батьківства.
Посилалася на те, що 18 липня 1981 року її матір ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та стали проживати у с. Лунка Герцаївського району Чернівецької області. Після 10 років спільного проживання, матір припинивши сімейні відносини із ОСОБА_5 , переїхала в с. Молниця Герцаївського району, а вже з 1992 року почала проживати разом однією сім`єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу.
Від спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася позивачка - ОСОБА_7 ». Через те, що матір`ю юридично не було оформлено розлучення з ОСОБА_5 , то у свідоцтві про її народження як батько був зазначений « ОСОБА_5 ».
За життя ОСОБА_6 визнавав ОСОБА_8 своєю донькою, утримував її, займався вихованням та піклувався про неї протягом всього свого життя. У свою чергу, позивачка, як донька, також піклувалася про батька до дня його смерті.
ІНФОРМАЦІЯ_2 батько ОСОБА_6 помер. Витрати пов`язані з похованням ОСОБА_6 , позивачка взяла на себе. З метою оформлення спадщини після смерті батька, вона звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових справ. Втім, через розбіжності щодо батька за свідоцтвом про її народження, де батько був записаний ОСОБА_5 , а не її біологічний батько ОСОБА_6 вона не може довести що приходиться донькою відповідача.
З посиланням на викладене та зважаючи на те, що постановою Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року, відомості про батьківство « ОСОБА_5 » з актового запису про народження позивачки було виключені, остання просила встановити факт, що померлий ОСОБА_6 є її рідним батьком.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
Встановлено факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідним батьком ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Молниця Чернівецького (колишнього Герцаївського) району Чернівецької області.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Онофрей В.К., подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що рішення суду першої інстанції ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права, не надано належну оцінку доказам у справі, чим суд дійшов до помилкових висновків.
Підставою для задоволення позовних вимог стали: довідка №986 від 26 червня 2020 року про те, що ОСОБА_4 (мама позивачки) разом з донькою, ОСОБА_9 , періодично проживала в господарстві ОСОБА_6 разом з донькою ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 та вели спільне господарство, а також покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та матері позивачки - ОСОБА_13 .
Суд дав неправильну оцінку показам вказаних свідків, чим дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідним батьком ОСОБА_7 .
Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.
Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.
Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини.
Позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, на підставі яких можна дійти до категоричного висновку щодо походження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від померлого ОСОБА_6 .
Суду не надано жодних доказів, які б показували що до народження позивачки, померлий проживав разом з її матір`ю, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо. Також не надано доказів, які б показували проживання померлого з матір`ю позивачки та позивачкою в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування після народження дитини. Наявність лише двох фотографій, де на них присутні позивачка, померлий ОСОБА_6 та мама позивачки - ОСОБА_14 , не показують факт батьківства.
Разом з тим, у матеріалах справи відсутній висновок судово-генетичної експертизи, яка б точно показувала факт батьківства. Позивач та його представник до суду першої інстанції із клопотанням про призначення експертизи не звертались. Про відсутність у матеріалах справи таких необхідних доказів зазначав представник апелянта у судових дебатах, але вказані заперечення залишились поза увагою суду, та оцінки їм не надано.
Поза увагою суду також залишився доказ - витяг з погосподарської книги домогосподарства де проживав померлий, ОСОБА_6 , по АДРЕСА_1 , станом на 2015-2020 рр., згідно якого вбачається, що позивачка, ОСОБА_1 , була зареєстрована у будинку по АДРЕСА_1 за декілька днів до смерті ОСОБА_15 . Але, всупереч зміни місця реєстрації позивачки, остання вже понад чотири роки проживає за кордоном, що підтвердила свідок ОСОБА_13 , та реєстрація місця проживання позивачки за адресою місця проживання померлого за декілька днів перед смертю ОСОБА_6 не є доказом факту батьківства.
Згідно показів матері позивачки, ОСОБА_4 , остання повідомила суду, що постійно проживала із ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , що не відповідає поданій позивачкою довідці №986 від 26 червня 2020 року про те, що починаючи з 1992 року ОСОБА_4 періодично (тобто не постійно) проживала в господарстві ОСОБА_6 разом з донькою ОСОБА_9 . Доказів постійного проживання із померлим, окрім показів свідків, у матеріалах справи немає.
Допитана у судовому засіданні мати позивачки, ОСОБА_13 , на запитання адвоката Онофрея В.К., не могла суду пояснити за якою саме адресою велося нею з померлим ОСОБА_6 спільне господарство, тобто за адресою місця реєстрації померлого, ОСОБА_6 , чи адресою місця реєстрації ОСОБА_13 .
Також, судом вирішено питання про допит свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_10 із порушенням норм процесуального права, зокрема до суду не надійшло у передбаченому ст. 91 ЦПК України письмове клопотання від позивача або її представника про допит таких свідків на підготовчій стадії розгляду справи, або на судовій стадії із клопотанням про поновлення пропущеного з поважних причин строку для подачі клопотання про допит вказаних свідків. Клопотання про їх допит було заявлено представником позивача усно на стадії судового розгляду, та всупереч заперечень з боку адвоката Онофрея В.К. щодо порушення процесуального порядку подання такого клопотання, його було судом задоволено на стадії судового розгляду справи, хоч судом на підготовчій стадії вже було вирішено питання щодо допиту інших свідків. Докази, у відповідності до статті 81 ЦПК України мають бути подані разом із позовною заявою, або на підготовчій стадії розгляду справи, що позивачем не було зроблено. Тому покази вказаних свідків є недопустимим доказом.
Також, свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що померлий, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 шлюб не зареєстрували, а тільки вінчалися, їх вінчальними батьками були його брат ОСОБА_2 (відповідач у справі) з дружиною, що не відповідає дійсності, адже допитані в судовому засіданні ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_17 показали суду, що вони ніколи померлого брата не вінчали, останній ніколи за життя не одружувався та не вінчався. Вказані обставини показують на неправдивість показів свідка ОСОБА_10 .
Разом з тим поза увагою суду залишились покази ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які показали суду, що позивачка та її мати, ОСОБА_13 , ніколи не жили із ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . Померлий ОСОБА_6 проживав постійно із його матір`ю за вказаною адресою, а позивачка ОСОБА_1 разом з її матір`ю ОСОБА_13 , проживали за іншою адресою у селі Молниця, маючи своє господарство, та з ними проживали разом ще двоє братів та сестер позивачки.
Так як у свідка ОСОБА_19 були інші неповнолітні діти, за якими вона повинна була доглядати, а остання проживала без чоловіка та батьків, її покази про те, що вона з донькою ОСОБА_20 постійно проживала у господарстві померлого ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 не відповідають дійсності, оскільки такими діями ОСОБА_4 тим самим залишала б інших своїх дітей за іншим адресом проживати самими. Такі покази свідка ОСОБА_4 також спростовуються показами свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 та показами відповідача ОСОБА_2 , які показали, що ОСОБА_14 ніколи не проживала із ОСОБА_15 разом однією сім`єю. Останні повідомили, що ОСОБА_15 був залежним від алкоголю, і так як ОСОБА_14 дома виготовляла самогон та реалізувала його, ОСОБА_15 постійно ходив до неї випивати, та приходив додому п`яним, внаслідок чого між ним та його мамою виникали сварки, і останній на неї піднімав руки, що стало причиною того, що періодично маму забирав до себе жити відповідач ОСОБА_2 .
Також відповідачем Герцаївською міською радою не визнано позовні вимоги та обставини викладені у позовній заяві.
Свідок ОСОБА_22 ОСОБА_23 суду показала, що після сварки ОСОБА_19 з її чоловіком ОСОБА_5 , остання переїхала жити у село Молниця у будинку, який дав їй громадянин ОСОБА_24 . З того часу і по сьогодні ОСОБА_14 живе за вказаним господарством, побудувавши на цьому місці новий будинок. Також свідок показала, що до народження позивачки, її мама, ОСОБА_14 , мала стосунки із громадянином ОСОБА_25 , який працював трактористом на фермі у с. Молниця, та після народження позивачки між ОСОБА_25 та померлим ОСОБА_15 відбулась бійка через те, що ОСОБА_24 вважав ОСОБА_26 його донькою. Але покази даного свідка залишились поза увагою суду при ухваленні рішення.
За наявності таких суперечностей, доказом встановлення факту батьківства померлого ОСОБА_6 з позивачкою може бути проведення генетичної експертизи. Але такий доказ у матеріалах справи відсутній.
Отже у справі відсутні належні та достовірні докази постійного спільного проживання позивачки, її матері та померлого ОСОБА_6 як до народження дитини, також і після її народження, не надано доказів ведення спільного господарства, наявність спільного сімейного бюджету, спільного харчування, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утриманні житла, надання взаємної допомоги тощо. А оспорюване рішення суду ґрунтується лише на показах трьох свідків, які не відповідають дійсності та спростовуються показами відповідача, ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_6 , покази яких залишились поза увагою суду при ухваленні рішення.
На думку відповідача ОСОБА_2 , позивачка у цій ситуації мала звернутись до суду з вимогою про встановлення факту родинних стосунків, а саме що померлий ОСОБА_6 був її рідним батьком, оскільки мета встановлення батьківства є прийняття спадщини що залишилась після смерті ОСОБА_6 . Встановлення факту батьківства є неналежним способом захисту у вказаній ситуації.
Просив скасувати рішення Герцаївського районного суду від 12 вересня 2022 року у цивільній справі №714/248/22 повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Межі розгляду справи
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступних висновків. 

Мотивувальна частина
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Молниця Чернівецького (колишнього - Герцаївського) району Чернівецької області народилась позивачка ОСОБА_27 , матір`ю якої є ОСОБА_4 , а батьком ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 19 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Герцаївського районного управління юстиції у Чернівецькій області (а.с.11-12).
Згідно з витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відомості про батька « ОСОБА_5 » були вчинені за заявою матері відповідно до частини першої статті 135 СК України. 13 травня 2021 року були внесені зміни до актового запису про народження, відповідно до яких в розділі «підстава запису відомостей про батька» заява матері від 15.08.1997 року замінено на актовий запис про шлюб №13 від 18.07.1981 року, а тому державна реєстрація проведена на підставі ст.133 СК України. 23 липня 2021 року до актового запису про народження були внесені зміни, зокрема відомості про батька були вилучені на підставі рішення Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року (а.с.18-20).
ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 60 років помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.14).
22 травня 2020 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області Єнакаке Ю.А. із заявою про прийняття спадщини за законом, яке залишилося після смерті ОСОБА_6 (а.с.19).
За змістом довідки про реєстрацію місця проживання № 870 від 22 травня 2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем реєстрації ОСОБА_6 .
За постановою Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року, відомості щодо батька « ОСОБА_5 » були виключені з актового запису № 13 від 15 серпня 1997 року про народження ОСОБА_9 - позивачки (цивільна справа №2/714/35/21 (ЄУН:714/1077/20).

Доводи та мотиви апеляційного суду та застосовані норми права переглядаючи основне рішення
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався наявністю фактичних обставин, які підтверджують спільне проживання матері позивачки й особи, яку позивачка вважає своїм батьком, ведення ними спільного господарства, спільне виховання дитини. Вказані обставини на переконання суду підтверджені наданими позивачкою письмовими доказами, фотографіями, а також показаннями свідків, яким суд надав правову оцінку.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступним підстав.
Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України (далі - СК України).
У пункті 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.
До 01 січня 2004 року сімейні правовідносини регулювались КпШС України 1963 року.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що, оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені в статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися під час розгляду справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини (постанови від 30 листопада 2022 року в справі № 462/4732/17, від 28 серпня 2019 року в справі № 754/3558/16-ц).
Позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому правовідносини щодо батьківства стосовно неї регулюються нормами статті 53 КпШС України.
Батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них (стаття 54 КпШС України).
Згідно зі статтею 55 КпШС України, якщо батьки не перебувають в шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду.
Відповідно до частини другої статті 53 КпШС України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.
Частиною третьою статті 53 КпШС України визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем.

Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених статтею 53 КпШС України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до частини другої статті 55 КпШС України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття (див. постанови Верховного Суду від 15 січня 2025 року в справі № 441/1215/24, від 01 червня 2020 року в справі № 2-3803/11 та ін.).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18) зазначено, що «доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги».
У справі, що переглядається, позивачка звернулася з позовом про встановлення факту батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки це їй необхідно для спадкування. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.
Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.
Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.
Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.
Таким чином, за змістом наведених вище норм закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин.
Такі висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18).
Частина третя статті 53 КпШС України не обмежує коло доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, що з достовірністю підтверджують батьківство.
Рішення щодо визнання/встановлення батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.
Тобто при вирішені спору про встановлення батьківства мають враховуватись усі докази в сукупності.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 надала суду наступні докази: копію свідоцтва про народження, копію витягу з реєстру актів цивільного стану, довідку про реєстрацію місця проживання, довідку Молницького старостинського округу №2 Герцаївської міської ради про спільне проживання з померлим ОСОБА_6 та спільне ведення з ним господарства, копії фотокарток, копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 . За клопотанням сторони позивача судом першої інстанції також були допитані свідки, які підтвердили обставини, що є предметом позову.
Зокрема, судом було встановлено, що мати позивачки - ОСОБА_4 , перебувала в шлюбі з ОСОБА_5 і проживали в с.Лунка Герцаївського району. Пізніше ОСОБА_14 переїхала з с.Лунка в с.Молниця Герцаївського раону та з 1992 року почала проживати разом однією сім`єю та вести спільне господарство з ОСОБА_6 .
Про те, що ОСОБА_14 на момент народження позивачки вже не проживала з ОСОБА_5 в с.Лунка свідчить також витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, з якого вбачаться, що позивачка ОСОБА_1 народилася в с.Молниця Герцаївського району, а не в с.Лунка.
Згідно з витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відомості про батька позивачки були вчинені за заявою матері відповідно до частини першої статті 135 СК України. 13 травня 2021 року були внесені зміни до актового запису про народження, відповідно до яких в розділі «підстава запису відомостей про батька» заява матері від 15.08.1997 року замінено на актовий запис про шлюб №13 від 18.07.1981 року. 23 липня 2021 року до актового запису про народження були внесені зміни, зокрема відомості про батька були вилучені на підставі рішення Чернівецького апеляційного суду від 14 травня 2021 року 
В матеріалах справи є дві фотографії, на яких зображена позивачка в дуже малому віці разом з матір`ю ОСОБА_28 та ОСОБА_6 . На фотографіях вони виглядають як одна сім`я. Дану обставину сторони визнали.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_29 та ОСОБА_12 показали суду, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка та спільно вели підсобне господарство. ОСОБА_6 говорив, що ОСОБА_26 його донька, піклувався про неї. На весіллі у ОСОБА_26 вів себе як батько. Також ОСОБА_6 відвідував батьківські збори в школі ОСОБА_26 та на свята, де ОСОБА_26 брала участь.
В суді першої інстанції була допитана в якості свідка і мати позивачки - ОСОБА_14 , яка підтвердила, що вона з ОСОБА_6 почала проживати спільною сім`єю з 1992 року. Під час фактичних шлюбних відносин у них народилася дочка ОСОБА_26 . ОСОБА_6 весь час визнавав ОСОБА_26 своєю дочкою, піклувався про неї, видавав її заміж як батько. Прожила вона з ОСОБА_6 25 років. Також були вінчані в церкві. Вінчальними батьками були брат ОСОБА_6 - відповідач ОСОБА_2 з дружиною. Вона з дочкою здійснювала поховання ОСОБА_30 .
Судом першої інстанції був оглянутий в судовому засіданні фотоальбом з весілля позивачки, з якого вбачаться, що ОСОБА_6 видавав позивачку заміж як батько.
Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , оскільки вони є зацікавленими у справі, оскільки являються дружиною та дочкою відповідача ОСОБА_2 .
Таким чином, установивши на підставі належним чином досліджених доказів у їх сукупності обставини того, що мати позивачки ОСОБА_14 та померлий ОСОБА_6 разом проживали однією сім`єю й вели спільне господарство, виховували та утримували дочку, а також, що померлий ОСОБА_6 за життя визнавав позивачку своєю дочкою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо встановлення батьківства.
Відповідач не надав жодного доказу на спростування доводів та доказів, наданих позивачкою.
Схожий до оцінки доказів висновок щодо визнання батьківства застосовано Верховним Судом в постанові від 12 грудня 2019 року в справі № 562/1155/18 (провадження № 61-11709св19), від 14 червня 2023 року в справі №199/4576/21 (провадження № 61-5450св23).
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, оскільки статтею 53 КпШС України безпосередньо не передбачено такої підстави встановлення батьківства, як висновок молекулярно-генетичної експертизи.
Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що позивачка звернулася до суду з неналежним способом захисту, оскільки такий спосіб захисту як встановлення батьківства повнолітньою дитиною щодо батька передбачений статтею 53 КпШС України.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що клопотання про допит свідків позивача ОСОБА_10 , ОСОБА_29 та ОСОБА_12 заявлено з порушенням вимог ЦПК України, після завершення підготовчого засідання у справі. Як вбачаться з позовної заяви, що позивачка просила викликати та допитати 6 свідків. Оскільки більшість свідків не змогли з`явитися в судове засідання, ухвалою суду від 22 червня 2022 року було задоволено клопотання про заміну одних свідків іншими. Колегія суддів не вбачає в даному випадку порушень вимог ЦПК України, які б призвели до неправильного вирішення спору.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.
При цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").
Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Доводи апеляційної скарги щодо оскарження основного рішення не спростовують висновків суду, рішення суду щодо позовних вимог ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2022 року слід залишити без змін. 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
УХ В А Л И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  - залишити без задоволення.
Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2022 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 02 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач: Н.К. Височанська
Судді: І.М. Литвинюк
І.Б. Перепелюк