Справа № 694/2337/25 
провадження № 2-а/694/3/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2026 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Кравченко Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Литвин Н.М.,
позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),
представника відповідача Колєснік Н.І. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕНА 5270633 від 20.07.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Також позивач звернулась з клопотанням про поновлення строку на подання адністративного позову, в якому просила визнати воєнний стан в країні, постійні обстріли України та Київської області, поважною причиною пропуску строку на подання адміністративного позову.
Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 20.07.2025 року інспектором Звенигородського РВП ГУНП в Черкаської області лейтенантом поліції Свістільніком В.О. відносно неї винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА 527063, якою накладено штраф в розмірі 510 грн. Позивач вказує на те, що постанову винесено з порушенням норм права, в ній наведені необґрунтовані, нічим не підтверджені дані, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню. Позивач зазначає, що її зупинили безпідставно, оскільки причин для зупинки, визначених ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" в поліцейських не було. Вона не порушувала правила дорожнього руху, сама позивач та її пасажир були пристебнуті ременями безпеки. В постанові зазначено, що водій керувала транспортним засобом, змінила напрямок руху, при цьому не увімкнула світловий покажчик повороту, а пасажир не був пристебнутий ременем безпеки, що не відповідає дійсності. Позивач має невеликий досвід керування транспортним засобом, тому керує дуже обережно, дотримується Правил дорожнього руху, постійно рухається на невеликій швидкості, перед будь яким маневром вмикає покажчик повороту, не дозволяє пасажирам не пристебуватися пасками безпеки. При розгляді справи поліцейський нічим не підтвердив обставини, наведені в постанові, доказів на які він послався в постанові, позивачу надано не було. Також при винесені постанови працівник поліції порушив вимоги законодавства України та не роз`яснив їй права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право на захист, а тому позивач не мала можливості заявити необхідні клопотання.
Ухвалою суду від 07.08.2025 року позовна заява була залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 18.08.2025 року було відкрито провадження усправі та вирішено проводити судовий розглдя за правилами спрощеного позовного провадження з викликом

сторін. Також було розглянуто клопотання позивача про поновлення строку на подання адміністративного позову та визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом. При цьому судом було враховано тривалість повітряних тривог в Київській області, які негативно позначаються на роботі різних установ, а також те, що пропущення строку є незначним (строк на подання позову закінчився 30.07.2025 року, а позивач здала позовну заяву у відділенні зв`язку 31.07.2025 року). 
05.09.2025 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду. Вказане клопотання судом окремо не розглядалось, оскільки питання поновлення строку вже було вирішене при відкритті провадження у справі.
08.09.2025 року представник відповідача подала відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Вказує на те, що постановою від 20.07.2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 2 ст.122 КУпАП. Згідно з постановою позивач порушила п. 9.4 ПДР України, оскільки при зміні напрямку руху не увімкнула світловий покажчик повороту, а також порушила п. 2.3 «в» ПДР України, оскільки вона та її пасажир не були пристебнуті ременем безпеки. Вказані обставини повністю підтверджуються матеріалами справи, а саме постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, поясненням інспектора Свістільніка В.О. та відеозаписом з відео реєстратора поліцейського. Представник вважає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а відповідач, як суб`єкт владних повноважень, під час винесення постанови діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений КУпАП. 
15.09.2025 року позивач подала відповідь на відзив, в якій вказала, що твердження відповідача не підтверджені жодними доказами та такі докази не були надані поліцейським при винесенні постанови. Позивач стверджує, що вмикала поворот при зміні напрямку руху, а вона та її пасажир були пристебнуті ременем безпеки та відстебнули їх при виході з машини. 
В судовому засідання позивач Карпович К.С. підтримала позов та просила його задовольнити. Пояснила, що завжди їздить дуже обережно та не допускає порушень правил дорожнього руху. Після зупинки її автомобіля поліцейський не надав для огляду жодних доказів вчинення адміністративного правопорушення, а також не роз`яснив права при розгляді справи. Спочатку він повідомив, що водій не була пристебнута паском безпеки, і лише після того, як вона сказала, що відстебнула ремінь, маючи намір вийти з авто, поліцейський сказав, що був не пристебнутий пасажир, хоча в цей момент пасажир також вже вийшов з машини і така заява поліцейського була недоречна. 
Представник відповідача Колєснік Н.І. позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні. Вважає, що в матеріалах справи наявні належні, допустимі та достатні докази вчинення адміністративного правопорушення Карпович К.С., а при винесенні постанови поліцейським було в повній мірі дотримано вимоги КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксовані не в автоматичному режимі. Крім того, представник відповідача повторно просила залишити позов без розгляду в зв`язку з пропуском строку на звернення до адміністративного суду. 
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з вимогами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5270633 від 20.07.2025 року ОСОБА_1 20.07.2025 року о 14 год. 49 хв. в м. Звенигородка по вул. Шевченка, 4А керувала транспортним засобом та змінила напрямок руху при цьому завчасно не увімкнула світловий покажчик повороту, п. 9.4 ПДР України, ч. 2 ст. 122 КУпАП, також пасажир не був пристебнутий ременем пасивної безпеки п.2.3 в ПДР України. Об`єднано відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, чим порушив п.9.4 ПДР – несвоєчасне подання попереджувальних сигналів.
Цією постановою позивача ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с.7).

З рапорта начальника САП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Н. Лимаренко вбачається, що постанова, додана в якості доказу до матеріалів справи, не містить підписів ОСОБА_1 та інспектора СРПП Звенигородського РВП Свістільніка В.О., оскільки була роздрукована повторно за допомогою логістичного пристрою. Крім того, встановлено, що відео з відео реєстратора службового автомобіля відсутнє (а.с. 84). 
Також відповідач надав суду в якості доказу правомірності своїх дій письмові пояснення інспектора Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Свістільніка В.О., з яких вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 5 ст. 121 КУпАП за те, що вона під час руху дорогою, що має дві смуги для руху в одному напрямку, здійснила перестроювання з лівої смуги руху в праву та навпаки, не увімкнувши при цьому покажчик повороту, а її пасажир не був пристебнутий ременем пасивної безпеки (а.с. 85). 
Згідно з пунктом 9.4 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50–100 м у населених пунктах і за 150–200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.
Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
Згідно з пунктом 2.3 в ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне

правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем у позовній заяві обставин.
Позивач ОСОБА_1 просить скасувати постанову від 20.07.2025 року про накладення на неї адміністративного стягнення, оскільки вважає цю постанову незаконною, такою, що прийнята без наведення суб`єктом владних повноважень належних доказів вчинення правопорушення та з порушенням процедури її прийняття.
Представник відповідача вважає постанову законною та обґрунтованою, а дії суб`єкта владних повноважень такими, що відповідають вимогам закону, однак стороною відповідача не було надано суду належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, на підтвердження обставин, викладених в постанові по справі про адміністративне правопорушення, та правомірності винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. При цьому, суд звертає увагу на те, що про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП в оскаржуваній постанові взагалі не вказується. 
Суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
В матеріалах справи відсутній відеозапис з відео реєстратора службового автомобіля, з якого б вбачалось порушення водієм ОСОБА_1 п. 9.4 та п. 2.3 в ПДР України. Такий відеозапис не було надано для огляду і позивачу під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, що вбачається з переглянутого судом відеозапису з боді камери поліцейського. 
Крім того, з наданого суду відеозапису з боді камери поліцейського вбачається, що інспектором не в повній мірі було дотримано вимоги КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксовані не в автоматичному режимі при винесенні оскаржуваної постанови, а саме не було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, чим було позбавлено позивача можливості скористатися цими правами, зокрема правом на захист та правом заявляти клопотання. 
За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не може вважатись законною та підлягає до скасування, а позовні вимоги до задоволення. 
Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних

повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Разом з тим, позивач не заявила вимоги про стягнення судових витрат на її користь, а тому розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 79, 121, 139, 246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 7, 17, 18, 251, 254-257, 280, 288, 293 КУпАП, суд,
у х в а л и в:
Адміністративний позов  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 270633 від 20.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративного відповідності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Черкаській області, місцезнаходження: 18036, м. Черкаси, вулиця Смілянська, 57, ЄДРПОУ 40108667.
Повний текст рішення виготовлено 30.01.2026 року.

Суддя           Т.М. Кравченко