ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

03 лютого 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/1856/25	

Луганський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Свергун І.О.,
за участі секретаря судового засідання Коломієць І.М.,
представника відповідача Захарової Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом адвоката Трунілова Ярослава Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2025 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Трунілова Ярослава Олександровича в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі – відповідач), в якому представник позивача просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ДПСУ, що полягають у невиплаті ОСОБА_1 грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ДПСУ здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 01.10.2020 ОСОБА_1 був призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України. Після чого 11.03.2022 укладено контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX. На час укладання контракту Позивачу виповнилось 20 повних років.
Відповідно до довідки №12/2323 від 05.09.2022 року, з 07 липня 2022 року приймав безпосередню участь у бойових діях, зокрема в районах ведення воєнних (бойових) дій. 28 березня 2025 року, під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Диліївка, Донецької області, отримав поранення: мінно-вибухове поранення, множинні вогнепальні осколкові дотичні поранення обох нижніх кінцівок, вогнепальне осколкове дотичне поранення правої верхньої повіки, акубаротравма з розривом обох барабанних перетинок.
Після отриманого поранення проходив стаціонарне лікування та пройшов медичний огляд: 29.03.2025 року – 31.03.2025 року – Виписка з медичної карти стаціонарного хворого №0517025 від 31.03.2025 року (3 дні): 01.04.2025 року – 10.04.2025 року - Виписка з медичної карти стаціонарного хворого №415 від 10.04.2025 року (10 днів): 10.04.2025 року - Довідка ВЛК № 2025-0410-1602-3207-3 від 10.04.2025 року – відпустка для лікування після поранення 30 днів; 29.05.2025 року - Довідка ВЛК № 2988 від 29.05.2025 року – потребує реабілітації (продовження лікування після поранення на 21 день. Травма, поранення, ТАК, пов`язані з захистом Батьківщини.
20.08.2025 представник позивача надіслав на адресу відповідача заяву з додатками, в якій просив виплатити, одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах, передбачену приписами абзацу 2 та 4 пункту четвертого Постанови КМУ від 11.02.2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національної гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
27.08.2025 своїм листом № 08/19933-25 відповідач відмовив позивачу у здійсненні зазначеної виплати, обґрунтувавши таку відмови тим, що позивач не входить до категорії осіб, на яких розповсюджується дія Постанови КМУ від 11.02.2025 № 153.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.
Ухвалою суду від 23.09.2025 позов було залишено без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто. 
Ухвалою суду від 06.10.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
23.10.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказано, що у період з 01.12.2023 по теперішній час позивач проходить службу. Одночасно, зазначені періоди прийняття військовослужбовцем безпосередньої участі. 
Відповіддю від 26.08.2025 №04.2/19852-25-Вих повідомлено, що виплата винагород, винагороди передбаченої Постановою 153 буде здійснена. 
Згідно наказу начальника загону від 16.09.2025 №959-ОС «Про виплату одноразової винагороди» та відомості обліку, позивачу (рядок 6) визначено до виплати із розрахунку за 100 днів безпосередньої участі, тобто станом на 13.02.2025 позивач приймав безпосередню участь 100 днів, до 13.02.2025 травму, поранення, каліцтво, пов`язане з Захистом Вітчини не отримував. 
Згідно розрахункового листа від 22.10.2025 позивачу здійснено нарахування та виплата винагороди у розмірі 500 000,00 грн, про що додатково повідомлено представника позивача листом від 06.10.2025 №09/23392-25-Вих (додається). 
Незважаючи на це, позивач вважає, що гідний виплати у розмірі 1 млн грн.
Постанова №153 набрала чинності 13.02.2025 з дня її офіційного опублікування в газеті "Урядовий кур`єр".
За результатами аналізу положень абзацу 2 Постанови № 153 слід дійти висновку, що реалізація права особи на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень можлива виключно за умови дотримання встановлених цією Постановою вимог, які мають існувати в сукупності, а саме: 
- бути особами рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення; 
- бути прийнятою або призваною на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року за № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року за №2102-IX до набрання чинності цією постановою [до 13.02.2025] у віці до 25 років; 
- проходити військову службу; 
- брати безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (надалі по тексту також - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою [13.02.2025] або, якщо менше – пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Як свідчать матеріали справи та не заперечується позивачем, останній отримав поранення 28.03.2025, тобто після набрання чинності Постанови 153. 
Відтак, під час прийняття рішення щодо виплати факт отримання поранення не прийнятий, оскільки набутий після 13.02.2025. 
З урахуванням викладеного позивачу виплачена винагорода, передбачена Постановою 153 із розрахунку 100 днів прийняття безпосередньої участі у розмірі 500000,00 грн.
Тому відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.
Ухвалою суду від 05.12.2025 вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк до 23 грудня 2025 року надати суду інформацію про дні безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях в період з 11.03.2022 по 17.03.2022. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк до 23 грудня 2025 року надати суду інформацію про дні безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях в період з 17.03.2022 по 25.07.2023. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ) у строк до 23 грудня 2025 року надати суду інформацію про дні безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях за ввесь період служби (за сукупністю) з 11.03.2022 по 13.02.2025 (день набрання чинності Постановою № 153).
08.12.2025 від НОМЕР_3 прикордонного загону на виконання ухвали суду надійшла заява, в якій вказано, що в період з 11.03.2022 по 17.03.2022 ОСОБА_1 безпосередньої участі в бойових діях не приймав. 
22.12.2025 від НОМЕР_4 прикордонного загону на виконання ухвали суду надійшла довідка про безпосередню участь позивача у бойових діях та заява, в якій вказано, що первинні документи (жбд), в розпорядження військової частини НОМЕР_1 відсутні.
23.12.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_5 ) надійшла інформація про дні безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях в період з 17.03.2022 по 25.07.2023.
Ухвалою суду від 12.01.2026 закрито підготовче провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити. 
Представник позивача в судове засідання не прибув, просив розглядати справу без його участі.
Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-76 КАС України, суд дійшов до такого
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) 11.03.2022 уклав контракт про проходження військової служби в ДПСУ.
Згідно з витягом з послужного списку ОСОБА_1 , після укладення ним 11.03.2022 контракту про проходження військової служби в ДПСУ, позивач в період з 11.03.2022 по 17.03.2022 проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 17.03.2022 по 25.07.2023 проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.12.2023 проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 (Військова частина НОМЕР_1 ).
Так, згідно наданої відповідачем довідки від 21.10.2025 № 08/6253 позивач з 01.12.2023 проходить службу у відповідача та в період з 20.04.2024 по 30.09.2025 брав безпосередню участь у бойових діях - 235 днів.
Згідно наданої відповідачем довідки від 16.12.2025 № 08/7423/25-Вн позивач з 01.12.2023 проходить службу у відповідача та в період з 20.04.2024 по 26.04.2024; з 18.10.2024 по 24.10.2024; з 19.11.2024 по 28.03.2025; з 11.05.2025 по 27.05.2025; з 11.07.2025 по 17.07.2025; з 26.07.2025 по 30.11.2025 брав безпосередню участь у бойових діях у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
Відповідно до витягу службово-бойових дій НОМЕР_4 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого НОМЕР_7 прикордонного загону відносно ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях з 07.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 15.10.2022, 11.04.2023; 13.04.2023; 25.04.2023; 03.05.2023.
Позивач вважаючи, що на нього розповсюджуються умови щодо отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, оскільки, починаючи з 2022 року він приймав безпосередню участь у бойових діях, через свого представника звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою від 20.08.2025 з зазначеного питання.
16.09.2025 відповідачем винесено наказ №959-ОС «Про виплату одноразової винагороди», яким наказано головному бухгалтеру – начальнику фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) забезпечити здійснення нарахування та виплату одноразової грошової винагороди у відповідності до відомості, що додається.
Згідно відомостей обліку військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 , які під час дії воєнного стану в період з 24 лютого 2022 року по 13 лютого 2025 року у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу, проходять військову службу та мають право на виплату одноразової винагороди, в рядку 6 значиться ОСОБА_1 , в графі «сумарна кількість днів безпосередньої участі в бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій» вказано 100 днів безпосередньої участі.
Згідно розрахункового листа від 22.10.2025 позивачу здійснено нарахування та виплату винагороди у розмірі 500 000,00 грн.
Не погодившись з діями відповідача щодо невиплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги та заперечення сторін, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій або не вчинення їх у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій (бездіяльності) та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон № 1932-ХІІ) у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на час ухвалення рішення.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон 2232-ХІІ).
Частиною 3 статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова № 153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є:
громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу;
Збройні Сили;
Національна гвардія;
Державна прикордонна служба;
Міністерство оборони;
Міністерство внутрішніх справ;
військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби;
2) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
3) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Відповідно до пункту 4 Постанови № 153 установлено, що: 
особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Пунктом 2 цієї постанови затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану, який визначає механізм реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Держприкордонслужбі під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) та особливості залучення під час воєнного стану на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби на посади рядового складу громадян України віком від 18 до 25 років, проходження ними військової служби, а також створення для цього відповідних умов.
Метою експериментального проекту є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.
Суд звертає увагу на те, що застосовним у даними випадку є саме п. 3, 4 вказаної постанови, оскільки Порядок № 153 передбачає укладення контракту за відповідною формою, натомість п. 3, 4 Постанови регламентує випадки укладення контракту до набрання законної сили відповідними постановою та порядком.
Отже, п.3, 4 Постанови № 153 у якості ознак відповідності визначає такі вимоги:
особа рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу;
до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану;
проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій);
строк участі в бойових діях, станом на 13.02.2025, становить не менше шести місяців.
Судом встановлено, що 11.03.2022 ОСОБА_1 , у віці 20 років, під час дії воєнного стану, підписав контракт про проходження військової служби в ДПСУ.
Відповідно до витягу службово-бойових дій НОМЕР_4 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого НОМЕР_7 прикордонного загону відносно ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях з 07.07.2022 по 31.07.2022, з 01.08.2022 по 31.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 15.10.2022, 11.04.2023, 13.04.2023, 25.04.2023 та 03.05.2023.
Тобто, відповідно до вказаного витягу позивач в період з 07.07.2022 по 03.05.2023 брав безпосередню участь у бойових діях, строком, що за сукупністю становить 105 днів.
Згідно наданої відповідачем довідки від 16.12.2025 № 08/7423/25-Вн позивач з 01.12.2023 проходить службу у відповідача та в період з 20.04.2024 по 26.04.2024; з 18.10.2024 по 24.10.2024; з 19.11.2024 по 28.03.2025; з 11.05.2025 по 27.05.2025; з 11.07.2025 по 17.07.2025; з 26.07.2025 по 30.11.2025 брав безпосередню участь у бойових діях у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 
Тобто, відповідно до вказаної довідки позивач в період з 20.04.2024 по 13.02.2025 (по дату набрання чинності Постановою № 153) брав безпосередню участь у бойових діях, строком, що за сукупністю станом на дату набрання чинності Постановою № 153, становить 101 день.
Таким чином, судом встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи витягу службово-бойових дій 3 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого НОМЕР_7 прикордонного загону та довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) від 16.12.2025 № 08/7423/25-Вн позивач з 07.07.2022 по 13.02.2025 брав безпосередню участь у бойових діях, строком, що за сукупністю станом на дату набрання чинності Постановою № 153 становить 206 днів. 
Відтак, судом встановлено, що станом на 13.02.2025, тобто на дату набрання чинності Постанови КМУ № 153 від 11.02.2025 позивач, перебуваючи на посаді рядового складу Державної прикордонної служби, брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить більше шести місяців.
Таким чином, позивач повністю відповідає вимогам п. 3, 4 Постанови № 153 та має право на виплату відповідної винагороди.
Крім того, позивач не притягався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, що не заперечується відповідачем.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Тому суд вважає, що позивач має повне право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно п. 4 Постанови № 153.
Позаяк, інше тлумачення, на переконання суду, не відповідатиме меті прийняття Постанови № 153 підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та матиме ознаки дискримінації.
При цьому судом встановлено, що на цей час згідно розрахункового листа від 22.10.2025 позивачу здійснено нарахування та виплату винагороди у розмірі 500 000,00 грн.
Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За приписами частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Таким чином, за вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та належать до часткового задоволення з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.
Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат сторонами не заявлено, тому їх розподіл судом не проводиться.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Трунілова Ярослава Олександровича в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (ідентифікаційний код НОМЕР_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у виплаті ОСОБА_1 не в повному обсязі грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 500000,00 грн (п`ятсот тисяч грн 00 коп.), передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 03 лютого 2026 року. 

Суддя 	І.О. Свергун