ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 р. 	Справа № 480/7916/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2025, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, повний текст складено 20.10.25 по справі № 480/7916/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, пенсійний орган), в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 183450032570 від 20.08.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі – Закон України № 1058-IV);
зобов`язати ГУ ПФУ в Львівській області повторно розглянути заяву від 12.08.2024 ОСОБА_1 , зарахувавши до її пільгового (спеціального) стажу за Списком №1 період роботи з 01.11.2002 по 28.02.2014.
Вимоги вмотивовані тим, що ОСОБА_1 виробила повністю пільговий стаж в період з 01.11.2002 по 28.02.2014 на посаді дефектоскопіст ренгено-гаммаграфіювання, безпосередньо зайнятого в виробничих галузях економіки, пільгова посада якої віднесена до посад за Списком № 1, що підтверджується не тільки трудовою книжкою, а і пільговою довідкою підприємства та проведеними атестаціями робочого місця. Тому відмова відповідача у призначенні пенсії оскаржуваним рішенням через неврахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу за Списком № 1 є протиправною, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з цим позовом.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено позовну заяву ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 183450032570 від 20.08.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.08.2024, зарахувавши до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 період роботи з 01.11.2002 до 28.02.2014 у Відкритому акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе» (у подальшому перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе»), та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням висновків суду. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1 211.20 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення відповідача відсутні, у зв`язку із відсутністю у позивача необхідного страхового стажу. Згідно поданих документів страховий стаж позивача становить лише 14 років 10 місяців 12 днів. Щодо зарахування періодів роботи позивача з 01.11.2002 по 28.02.2014 до пільгового стажу роботи, зазначив, що позивачем не надано при зверненні до органу Пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах наказів про проведення атестації робочих місць за період роботи з 01.11.2002 по 28.02.2014, а також уточнююча довідка № 25-04-51 від 07.02.2023 не відповідає Порядку № 637, тому підстав для врахування зазначеного періоду роботи до пільгового стажу немає.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 12.08.2024 звернулася до вебпортал ПФУ із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
З урахуванням принципу екстериторіальності, заява позивача була опрацьована ГУ ПФУ у Львівській області.
Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 20.08.2024 №183450032570 позивачу відмовлено у призначенні пенсії. 
Рішення обґрунтовано тим, що пільговий стаж особи не підтверджено. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 01.11.2002 по 28.02.2014 згідно довідки №25-04-51 від 07.02.2023 виданої АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», оскільки форма довідки не відповідає Додатку №5 до постанови КМУ від 05.07.2006 № 920 (відсутній підпис головного бухгалтера). Також у рішенні вказано, що робота у шкідливих та важких умовах після 21.08.1992 відповідно до пункту 4.1 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах № 383 від 18.11.2005, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, зараховується до пільгового стажу, якщо право на це підтверджене результатами атестації робочого місця.
За вказаних підстав у рішенні зазначено, що згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-IV відсутнє. 
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ у Львівській області № 183450032570 від 20.08.2024 не відповідає критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст. 2 КАС України. Вказує, що чинне законодавство не передбачає права органу Пенсійного фонду України не приймати до відома довідки у разі відсутності підпису головного бухгалтера підприємства за наявності підпису керівника підприємства та печатки підприємства та підтвердження відповідних періодів у посад безпосередньо відомостями трудової книжки. Також, суд зазначив, що атестація робочого місяця позивача підтверджена відповідними доказами - наказами та трудовою книжкою, які були додані позивачем до заяви про призначення пенсії, що у свою чергу, не заперечується відповідачем.
Погоджуючись з висновками викладеними судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон України № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон України № 1058-IV).
Відповідно до статті 1 Закону України № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017.
Частиною першою статті 9 Закону України № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону України № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Частиною першою статті 114 Закону України № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналогічні норми містить пункт "а" частини 1 статті 13 Закону України № 1788-XII.
Тобто за приписами вказаних норм обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, є досягнення відповідного віку, зайнятість протягом повного робочого дня, відповідність назви професії чи посади, за якою працювала особа, назвам, вказаним у Списку виробництві, робіт, професій і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, чинному на період роботи працівника, атестація робочого місця у період після 21.08.1992 відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442.
Судом з досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_1 на момент звернення (12.08.2024) виповнилось 48 років 06 місяців, загальний страховий стаж якої складає більше повних 14 років та 10 місяців. Вказані обставини визнаються самим відповідачем в оскаржуваному рішенні.
Згідно записів у трудовій книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 :
з 05.08.2002 розпочала трудову діяльність у Відкритому акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе» та прийнята у відділ неруйнівних методів контролю учнем дефектоскопіста рентгено-гаммаграфіювання, постійно і безпосередньо зайнятого на рентгенівських установках в промисловості (запис № 7);
01.11.2002 ОСОБА_1 присвоєно другий розряд дефектоскопіста рентгено-гаммаграфіювання постійно і безпосередньо зайнятого на рентгенівських установках в промисловості (запис № 8); 
15.07.2003 ОСОБА_1 присвоєно третій розряд дефектоскопіста рентгено-гаммаграфіювання постійно і безпосередньо зайнятого на рентгенівських установках в промисловості (запис № 9); 
01.12.2005 ОСОБА_1 присвоєно четвертий розряд дефектоскопіста рентгено-гаммаграфіювання постійно і безпосередньо зайнятого на рентгенівських установках в промисловості (запис № 10);
згідно запису № 11 робоче місце дефектоскопіста рентгено-гаммаграфіювання постійно і безпосередньо зайнятого на рентгенівських установках в промисловості ОНМК атестовано по Списку № 1, має право на пенсію по віку на пільгових умовах згідно наказу № 226 від 31.12.1998 та № 254 від 31.12.2003;
01.10.2006 відділ неруйнівних методів контролю перейменований у відділ неруйнівного контролю (запис № 12);
згідно запису № 13 за результатом атестації робочих місць уточнено перейменування професії: «дефектоскопіст рентгено-гаммаграфіювання постійно і безпосередньо зайнятого на рентгенівських установках в промисловості» згідно наказу від 20.02.2009 № 52;
згідно запису № 14 ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе» з 29.04.2011 згідно наказу від 04.06.2011 № 163;
01.03.2014 ОСОБА_1 переведено у відділ кадрів на посаду інспектора з кадрів згідно наказу від 28.02.2014 № 1083/вк (запис №15).
Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За правилами п.п.1,2,20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі – Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1). У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п.2). У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п.20).
Тобто основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону України № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі № 577/2688/17, від 31.03.2020 у справі № 446/656/17, від 21.05.2020 у справі № 550/927/17, від 10.12.2020 в справі № 195/840/17, від 17.09.2025 у справі № 300/6565/23.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 (далі – Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992.
При цьому, якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03.08.2016, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.
У спірний період роботи позивача з 01.11.2002 до 28.02.2014 була чинною постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, якою затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Вказаним Списком № 1, зокрема, розділом XXII, підрозділом 5 «Інші роботи» код 22.5-1б визначено посади: працівники, безпосередньо зайняті на рентгенівських установках у виробничих галузях економіки та науково-дослідних інститутах, а також їх ремонтом, регулюванням і налагодженням.
Відповідачем не заперечується, що позивачем до заяви про призначення пенсії було подано довідку Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» від 07.02.2023 № 25-04-51 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, відповідно до якої ОСОБА_1 працювала повний робочий день в АТ «Сумське НВО» з 01.11.2002 до 28.02.2014, виконувала просвічування металів за професією дефектоскопіст рентгено-гаммаграфіювання, безпосередньо зайнятий в виробничих галузях економіки, що передбачена Списком № 1, розділ XXII, підрозділ 5, код 22.5-1б, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.
В довідці вказується, що вона видана на підставі особової карти П-2, розрахункових відомостей, наказів: № 7381/вк від 04.11.2002, № 1083/вк від 28.02.2014. В додаткових відомостях у довідці вказано наступне: «робоче місце атестовано за списком № 1, згідно наказів від 31.12.1998 № 226, від 31.12.2003 № 254, від 16.04.2018 № 97, від 20.02.2009 № 52, від 28.12.2013 № 478, У вимушених простоях не перебувала. Пільговий стаж за списком № 1 становить 11 років 03 місяці 27 днів».
Довідка підписана керівником підприємства та керівником відділу кадрів, а також завірена печаткою підприємства.
Обґрунтовуючи відмову у зарахуванні до пільгового стажу по Списку № 1 період з 01.11.2002 до 28.02.2014, відповідач в оскаржуваному рішенні посилається на те, що форма довідки АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» № 25-04-51 від 07.02.2023 не відповідає Додатку № 5 до постанови КМУ від 05.07.2006 № 920 (відсутній підпис головного бухгалтера), на що колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Відсутність в довідці підпису бухгалтера, на чому наголошує відповідач в оскаржуваному рішенні, не може бути підставою для неврахування страхового стажу, оскільки позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення таких довідок, а отже, не може бути обмежений в праві неврахування до трудового стажу періоду роботи на підприємстві внаслідок порушень, допущених при видачі відповідних довідок.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.
Колегія суддів також зауважує, що чинне законодавство не передбачає права органу Пенсійного фонду України не приймати до відома довідки у разі відсутності підпису головного бухгалтера підприємства за наявності підпису керівника підприємства та печатки підприємства та підтвердження відповідних періодів у посад безпосередньо відомостями трудової книжки.
Крім того, відповідно до статті 101 Закону України № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Відповідно до абзацу 5 пункту 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 № 638/18467/15-а акцентував увагу, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12.09.2022 у справі № 569/16691/16-а.
Враховуючи вищенаведене, доводи відповідача про те, що форма довідки АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» № 25-04-51 від 07.02.2023 не відповідає Додатку № 5 до постанови КМУ від 05.07.2006 № 920 (відсутній підпис головного бухгалтера), колегія суддів вважає необґрунтованими. 
Щодо відмови відповідача у зарахуванні до пільгового стажу по Списку № 1 періоду з 01.11.2002 до 28.02.2014, з посиланням на те, що робота у шкідливих та важких умовах після 21.08.1992 відповідно до пункту 4.1 Порядку № 383 зараховується до пільгового стажу, якщо право на це підтверджене результатами атестації робочого місця та позивачем не надано наказів про проведення атестації робочих місць, колегія суддів зазначає наступне.
Так, пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992.
Згідно з п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМ України № 442 від 01.08.1992 (далі - Порядок № 442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Пунктом 10 Порядку № 442 передбачено, що результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
За період роботи позивача з 01.11.2002 до 01.03.2014 на посаді підприємством було проведено наступні атестації робочих місць за списком 1 та 2:
- наказ від 31.12.1998 № 226 «Про результати атестації робочих місць за умови праці»;
- наказ від 31.12.2003 № 254 «Про результати атестації робочих місць за умови праці»;
- наказ від 20.02.2009 № 52 «Про підсумки проведення атестації робочих місць за умови праці для відповідних категорій працівників для пільгового пенсійного забезпечення, інших пільг і компенсацій, передбачених діючим законодавством»;
- наказ від 38.12.2013 № 478 «Про результати атестації робочих місць за умови праці».
Вказаними наказами передбачено атестацію робочого місця позивача у спірний період. 
Відповідні записи про атестацію робочого місця позивача також внесено до трудової книжки ОСОБА_1 .
Крім того, судом встановлено, що наказом від 16.04.2018 ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» у зв`язку з виявленою опискою в номерах позицій пільгових посад було внесено зміну до наказу від 31.12.2003 № 254 «Про результати атестації робочих місць за умови праці» замінивши позицію пільгової посади з 22.5-1а на 22.5-16. а саме :
«22.5-1а дефектоскопіст рентгено - гаммаграфіювання, постійно і безпосередньо зайняті на рентгенівських установках в промисловості" змінено на «22.5-16 дефектоскопіст рентгено - гаммаграфіювання, безпосередньо зайнятого в виробничих галузях економіки».
Посада позивача відповідно до пільгової довідки підприємства - дефектоскопіст рентгено - гаммаграфіювання, безпосередньо зайнятого в виробничих галузях економіки.
У подальшому, ГУ ПФУ у Львівській області було проведено перевірку пільгової довідки підприємства для встановлення достовірних відомостей, за результатами перевірки якої складено акт від 07.07.2023 № 1800-1002- 1/5961. 
У висновках акту зазначено: «довідка від 07.07.2023 № 25-04-51 необхідно змінити, оскільки період роботи з 01.01.2009 по 19.02.2009 не підтверджений наказами «про результати атестації робочих місць», одночасно виправивши дату переведення на іншу посаду». В кінці акту представник підприємства відповідальний за видачу пільгових довідок зазначає: «довідка заміні не потребує відповідно до наказу № 52 від 20.02.09 цей період входить до стажу. Дата 01.03.2014 є датою переведення, а не датою звільнення».
Відтак, атестація робочого місяця позивача підтверджена відповідними доказами - наказами та трудовою книжкою, які були додані позивачем до заяви про призначення пенсії, що у свою чергу, не заперечується відповідачем.
Крім того, колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.
Тому посилання відповідача про не атестацію робочого місця позивача та не надання відповідних доказів при цьому до заяви про призначення пенсії є необґрунтованим та не приймається судом до уваги.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення ГУ ПФУ у Львівській області №183450032570 від 20.08.2024 прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 12.08.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1 період з 01.11.2002 до 28.02.2014 у Відкритому акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе» (у подальшому перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе»), та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства з урахуванням висновків суду. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 по справі № 480/7916/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий   І.М. Ральченко