ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

06 січня 2026 року 	м.Суми	

Справа №587/1278/25 
Номер провадження 22-ц/816/221/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю. 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа – ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чіпа Ярослава Миколайовича 
на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 02 квітня 2025 року про повернення позовної заяви, у складі судді Черних О.М., постановлену у м. Суми, 

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про визнання батьківства та внесення змін до актового запису.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 02 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто, оскільки позивачем у встановлений судом строк не усунуто невідповідність позовної заяви вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, визначених в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 24 березня 2025 року. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Чіп Я.М., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про повернення позовної заяви та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки позивач зазначив останнє відоме місце проживання відповідача, як того вимагає ст. 28 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За пунктом 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 – 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що в апеляційному порядку оскаржується ухвала про повернення позовної заяви позивачеві, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у встановлений судом строк не усунуто невідповідність позовної заяви вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, визначених в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 24 березня 2025 року.
Проте, колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 24 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису, було залишено без руху.
Підставою для залишення позовної заяви без руху суд вказав наступне: відповідач не зареєстрований та не проживає на території Сумського району, Сумської області, позивачем не додано жодного доказу в порядку п.п. 9-10 ст. 28 ЦПК України, щодо останнього місця проживання, місцезнаходження майна.
Позивачу був наданий строк 10 днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
Для виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, представник позивача – адвокат Чіп Я.М. подав протокол опитування третьої особи ОСОБА_3 про останнє відоме місце проживання відповідача, а також клопотання про витребування доказів, в якому просив суд витребувати від державної прикордонної служби України інформацію про виїзд за межі кордону України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його повернення на територію України, а також просив витребувати у Центрального ВДРАЦС Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію заяви на укладення шлюбу між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований Сумським міським відділом ДРАЦС у Північно-Східному міжрегіональному управлінні міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 201. 
Проте, ухвалою суду від 02 квітня 2025 року позовну заяву було повернуто, оскільки суд дійшов висновку, що недоліки заяви належним чином не усунуто.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 175 ЦПК України встановлено вимоги до позовної заяви.
Позовна заява повинна містити, зокрема повне ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс.
Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодекс, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 
Відповідно до ч.9, 10 ст.28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.
У позовній заяві ОСОБА_1 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису відповідачем вказаний ОСОБА_2 , його місце проживання зазначено: АДРЕСА_1 (а.с. 1).
Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 
З метою перевірки останнього місця проживання чи реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом першої інстанції на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України зроблено запит до Миколаївської ОТГ (а.с. 6).
Згідно з довідкою від 20 березня 2025 року Миколаївської сільської ради Сумського району, яка надійшла до суду 21.03.2025 року ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрований. Крім того, інформація щодо фактичного проживання ОСОБА_2 в період з 24.03.2020 року по теперішній час відсутня (а.с. 7).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки позивач зазначив останнє відоме місцем проживання відповідача, відповідно до положень ст.28 ЦПК України.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі – Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що оскаржувана ухвала відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Сумського районного суду Сумської області.
Керуючись ст. ст. 367-369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 379, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чіпа Ярослава Миколайовича задовольнити.
Скасувати ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 02 квітня 2025 року про повернення позовної заяви, а справу направити для продовження розгляду до Сумського районного суду Сумської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: О. І. Собина 

В. Ю. Рунов