ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/341/26 Справа № 205/12072/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Таус М.М. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 січня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , та його захисника — Капітанова Д.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , -
на постанову судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01 жовтня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 гривень.
У постанові суду зазначено, що 16 липня 2025 року о 18 годині 20 хвилин громадянин ОСОБА_1 , рухаючись в Новокодацькому районі міста Дніпра по вул. Мостова біля буд. 100 А, керував транспортним засобом Mazda Premacy, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  порушує питання про скасування постанови Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01 жовтня 2025 року та просить закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 16 липня 2025 року він перебував на власній дачі за адресою: АДРЕСА_1 , яка розташована поруч із домоволодінням ОСОБА_2 , до якого він прибув з метою з`ясування питання оплати за раніше виконані ремонтні роботи. Дана територія є закритою, біля домоволодіння облаштований паркувальний майданчик, де автомобіль був припаркований, після чого транспортним засобом він не керував.
Також вказує, що під час перебування його у ОСОБА_2 , він вживав алкогольний напій - пиво. У зв`язку з відмовою ОСОБА_2 оплатити виконані роботи, між ними виник конфлікт, після чого ОСОБА_2 викликав поліцію та повідомив, на його думку, завідомо неправдиву інформацію про нібито керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
Апелянт наголошує, що він не керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та поліцейські не зупиняли автомобіль під його керуванням. Оскільки він не вчиняв жодних неправомірних дій, вирішив дочекатись працівників поліції. По приїзду працівникам поліції ОСОБА_2 повідомив завідомо неправдиву інформацію стосовно нього, а саме те, що він приїхав на автомобілі в стані алкогольного сп`яніння.
Зазначає, що поліцейські запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він відповів відмовою оскільки транспортним засобом не керував.
Наголошує, що рапорт поліцейського не є беззаперечним доказом, оскільки у розумінні ст.251 КУпАП, такий рапорт не може вважатись належним і допустимим доказом учинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що узгоджується з практикою Верховного Суду.
На думку апелянта, пояснення ОСОБА_2 не можуть слугувати доказом винуватості особи, оскільки вони містять завідомо неправдиві дані і спростовуються самим же ОСОБА_2 , який викликав поліцію стосовно вчинення відносно нього хуліганських дій з його боку, і поліцейські, які прибули за викликом «хуліганство» склали протокол відносно нього за ст. 130 КУпАП.
Зазначає, що як вбачається із листа-відповіді Новокодацького районного суду міста Дніпра вих. №205/12072/25 від 24.10.2025 року, долучений до матеріалів справи CD-диск не відкривається та не зчитується, у зв`язку із чим інформацію на ньому неможливо переглянути та скопіювати.
Вказує, що в судове засідання його викликано не було. Незважаючи на те, що відомості щодо зареєстрованого його місця проживання наявні в матеріалах справи, за адресою реєстрації судова повістка направлена не була.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 та його захисник Капітанов Д.Г. підтримали доводи поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Додатково  ОСОБА_1 пояснив, що зі свідком ОСОБА_2 від знайомий близько двох років, мав з ним дружні стосунки, допомагав тому виконувати різні ремонтні роботи по дому та виготовляв меблі. За це ОСОБА_2 обіцяв йому добре заплатити, але ухилявся від своїх зобов`язань та заборгував йому близько 30 000 грн. Тому 16 липня 2025 року він на своєму автомобілі приїхав додому до ОСОБА_2 для вирішення питання щодо розрахунку з ним та залишив свій автомобіль на парковці. Однак у розмові з ним ОСОБА_2 відмовився розрахуватися та викликав поліцію з приводу вчинення щодо нього хуліганських дій. Коли приїхали патрульні поліцейські, він був на парковці біля свого автомобіля та вживав привезене із собою пиво. До цього він алкогольні напої не вживав, а тому на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння на місці відмовився, оскільки автомобілем на той час не керував. Про конфлікт зі свідком ОСОБА_2 він розповів поліцейським під відеозапис на їхні бодікамери, але письмових пояснень від нього патрульні не вимагали, а лише повідомили, що відносно нього буде складений адмінпротокол за ч.1 ст.130 КУпАП.
Вважає, що свідок ОСОБА_2 дав неправдиві письмові свідчення поліцейським (а.с.4), бо перебував з ним у конфліктній ситуації, тому мав до нього особисту неприязнь та зацікавленість у притягненні його до відповідальності. 

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема, у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння.
Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,- спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, у разі передачі керування транспортним засобом. 
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно із п. 1.10 ПДР України водієм - є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом). 
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року зазначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Та, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Як убачається з оскаржуваної постанови, суддя місцевого суду, як на докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, послався на наявні в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №393558 від 16.07.2025 року; відеозаписом з нагрудної камери інспектора Управління патрульної поліції у м.Дніпрі, на якому зафіксовано обставини зупинки транспортного засобу Mazda Premacy, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 .
Однак, перевіряючи вказані докази, суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що вони не вказують прямо або опосередковано на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на таке.
Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 16.07.2025 року серії ЕПР1 №393558 (а.с.1) вбачається, що 16.07.2025 року о 18 годині 20 хвилин водій ОСОБА_1 рухаючись в Новокодацькому районі міста Дніпра по вул. Мостова біля буд.100 А, керував транспортним засобом Mazda Premacy, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно рапорту поліцейського взводу 2, роти №2, батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції  Радіонова О.О., 16.07.2025 року під час відпрацювання виклику «Хуліганство» за адресою м.Дніпро, вул. Мостова біля буд.100 А було зупинено т.з. Mazda Premacy, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , який їхав за кермом і вживав алкогольні напої, а саме в руках у нього була пляшка пива, об`ємом 2.5 літри. При спілкуванні з вищевказаним громадянином у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. На гр. ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП (ЕПР1 № 393558). Водія відсторонено від керування транспортним засобом відповідно до ст.266 КУпАП та передано СОГ. Попереджений про відповідальність у разі подальшого керування. Подію зафіксовано на БК: 473320;473060. Також свідок надав пояснення (а.с. 3).
Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , 16.07.2025 року о 18 год. 15 хв, останній став свідком, як працівники поліції зупинили автомобіль Mazda Premacy, державний номерний знак НОМЕР_1 біля його будинку, за адресою м.Дніпро Новокодацький району в районі будинку по вул. Мостова 100 А, під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який був з ознаками алкогольного сп`яніння при цьому вживав алкогольний напій «пиво». Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, який запропонувала йому поліція, відмовився. Дану ситуацію свідок зафіксував на свій мобільний телефон (а.с.4).

Апеляційним судом було досліджено CD – диск, долучений до матеріалів справи (а.с.5), як носій відеозапису з бодікамери патрульних поліцейських. Між тим під час його дослідження встановлено, що відтворення відеозаписів є технічно неможливим.
Як убачається з довідки Новокодацького районного суду міста Дніпра вих.№205/12072/25 від 24.10.2025 року, долученої до матеріалів справи (а.с.19), під час спроби копіювання відеозапису з оптичного носія встановлено технічну несправність CD – диска, а саме: диск не відкривається та не зчитується комп`ютером, що унеможливлює виготовлення його копії.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що зазначений CD – диск не відповідає вимогам належності та допустимості доказів у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки інформація, яка на ньому нібито міститься, не може бути досліджена та перевірена апеляційним судом, а відтак не може підтверджувати обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлені оскаржуваним рішенням суду.
З урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин щодо неможливості відтворення відеозаписів на CD – диску, апеляційний суд приходить до висновку про неможливість перевірки фактичних обставин події за допомогою технічних засобів фіксації.
За таких умов апеляційний суд позбавлений можливості підтвердити або спростувати відомості, викладені у письмових поясненнях свідка ОСОБА_2  (а.с.4) та в рапорті патрульного поліцейського Радіонова О.О. (а.с.3), оскільки зазначені документи не підтвердженні об`єктивними матеріалами відеофіксації. 
Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), апеляційний суд зазначає, що він є процесуальним документом, яким зафіксовано суб`єктивне сприйняття обставин події посадовою особою, що його склала, та сам по собі не підтверджує факту вчинення адміністративного правопорушення.
З урахуванням того, що відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, на який міститься посилання у протоколі, фактично відсутній і не може бути досліджений судом, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити відповідність викладених у протоколі відомостей реальним обставинам справи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність, як доказу відеофіксації правопорушення є обґрунтованими.
При цьому слід зауважити, що протокол про адміністративне правопорушення та рапорт патрульного поліцейського щодо обставин виявленого правопорушення, але без належного об`єктивного підтвердження відеозаписом з бодікамер патрульних поліцейських, ані самі по собі, ані у їх сукупності у даному конкретному випадку не є достатніми доказами для доведення винуватості особи у вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. 
При цьому апеляційний суд вважає слушними та приймає до уваги пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про те, що виклик працівників поліції був здійснений свідком ОСОБА_2 саме за фактом хуліганських дій після виникнення конфліктної ситуації між ним та свідком ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи. Так, у рапорті працівника поліції (а.с.3) зазначено, що відпрацювання здійснювалось за викликом щодо хуліганства за адресою: м.Дніпро, вул. Мостова, біля буд. 100-А. Аналогічна адреса наведена і в письмових поясненнях ОСОБА_2 (а.с.4), який вказує, що був свідком зупинки працівниками поліції транспортного засобу біля його будинку за адресою: м. Дніпро, Новокодацький район, в районі будинку по вул. Мостова 100 А.
За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо можливої упередженості свідка ОСОБА_2 є обґрунтованими та не позбавленими логічного сенсу, оскільки саме він ініціював виклик поліції та був безпосередньо залучений до конфліктної ситуації, що ставить під сумнів його неупередженість. Натомість місцевий суд вказаного свідка не викликав та у судовому засіданні не допитав під присягою на предмет перевірки наведених обставин події.
Крім того, апеляційним судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення прямо зазначено, що свідки під час його складання не залучались, а матеріали справи не містять відеофіксації процедури огляду особи на стан сп`яніння.
За змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
За сукупністю наведених обставин, з огляду на недотримання вимог ст.266 КУпАП, а саме відсутність відеофіксації або показів двох свідків, а також з урахуванням упередженості єдиного свідка- ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов висновку, що факт керування водія ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння при обставинах, встановлених оскаржуваним рішенням місцевого суду, є недоведеним належними та допустимими доказами. При цьому сторона захисту категорично заперечує цей факт.
Отже, сам по собі факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за недоведеністю факту керування ним транспортним засобом, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена «поза будь-яким розумним сумнівом» беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останньої.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, постанову судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01 жовтня 2025 року підлягає скасуванню, із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову судді Новокодацького районного суду від 01 жовтня 2025 рокупро визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ     В.В. РУДЕНКО