ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

26 грудня 2025 року	Справа №160/27901/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РПК «АДМІРАЛ» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та скасувати:
- рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000019/1 від 04.08.2025 року;
- картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100430/2025/000143 від 04.08.2025 року;
- рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000022/2 від 20.08.2025 року;
- картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100430/2025/000152 від 20.08.2025 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за основним методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту від 16.05.2025 р. №16/05/25. Однак, 04 та 20 серпня 2025 року відповідачем було відмовлено у митному оформленні товару та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000019/1, №UA100430/2025/000022/2 та видано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100430/2025/000143, №UA100430/2025/000152 відповідно. При цьому, позивач зазначає, що в рішеннях про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування того, що документи подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування додаткових документів без зазначення обставин, що ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості. А отже, рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000019/1 від 04.08.2025 року, №UA100430/2025/000022/2 від 20.08.2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100430/2025/000143, №UA100430/2025/000152 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 03.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
На виконання ухвали суду 15.10.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за результатами перевірки документів та відомостей, поданих для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також, надані декларантом до митного оформлення документи, не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числове значення заявленої митної вартості, а вищевикладені розбіжності, неточності та сумніви в достовірності відомостей не дають можливості підтвердити заявлену митну вартість товарів за першим методом. Тому визнати заявлену декларантом митну вартість за ціною договору щодо товарів, які імпортуються було неможливо відповідно до ч.6 ст.54 та ч.2 ст.58 МК України. Так, до оцінюваного товару застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2 ґ - резервний метод. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: товар №1 митна декларація від 02.05.2025 р. №UA209170/2025/37108 (вартість товару «вомер морожений (Selene Peruviana), цілий, нерозроблений, без теплової обробки, розмірний ряд: 100-150 грам/шт. Країна виробництва: ЕС». згідно джерела інформації - 2,33 дол.США/кг). Рішення винесено без урахуванням термінів, передбачених ст.53 МК України, на письмове прохання суб?єкта ЗЕД.
Після чого, 04.08.2025 року винесено рішення про визначення митної вартості №UA100430/2025/000019/1 з одночасним оформленням картки відмови у митному оформленні №UA100430/2025/000143. Товар випущено у вільний обіг на підставі розділу Х Кодексу шляхом надання гарантій відповідно до ч.7 ст.55 МК України за митною декларацією від 04.08.2025 року №25UA100430585737U6. Рішення про коригування митної вартості товарів від 20.08.2025 року №UA100430/2025/000022/2 винесено на підставі аналогічних документальних розбіжностях, як і в рішенні №UA100430/2025/000019/1 від 04.08.2025 року. З урахування викладеного, рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті з дотриманням норм митного законодавства України, враховуючи сумніви митного органу відносно митної вартості товарів, які не спростовані позивачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову повністю.
Ухвалою суду від 26.12.2025 року продовжено розгляд цієї справи до 26.12.2025 року.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача викладену у позові, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що між ТОВ "РПК "АДМІРАЛ" та "EMPACADORA ALKRISTO DEL MAR S.A" Еквадор, був укладений зовнішньоекономічний контракт від 16.05.2025 р. №16/05/25. 
За умовами контракту ТОВ «РПК «АДМІРАЛ» (покупець) купує товар у "EMPACADORA ALKRISTO DEL MAR S.A" (постачальника).
На умовах та в рамках зовнішньо-економічного контракту від 16.05.2025 р. №16/05/25 на підставі специфікації №2292 від 30.05.2025 р. та інвойсу №001-001-000002292 від 30.05.2025 р. було організовано поставку товарів з Еквадору до України, а саме: морожений вомер цілий 100-150 грам, вагою 19 950 кг, ціна 1,25 дол.США, на загальну суму 24 937,50 дол.США.
З метою митного оформлення товару, 04.08.2025 року ТОВ «РПК «АДМІРАЛ» було подано декларацію №24UА100430585701U8, якою до митного оформлення було заявлено наступний товар: риба морожена: вомер (Selene Peruviana) ціла, нерозроблена, без теплової обробки, без харчових домішок. Розмірний ряд: 100-150 грам/шт., чиста вага нетто: 19 950 кг, без врахування ваги крижаної глазурі, упаковано в 1 995 карт.коробки (з вкладенням п/е пакета, термоусадочна плівка, п/е тесьма) на 29 дерев.палетах. Дата виготовлення: 01/2025 р. 
Разом із митною декларацією позивачем надані митному органу наступні документи: сертифікат якості від 30.05.2025 року; рахунок-фактура (iнвойс) №001-001-000002292 від 30.05.2025 року; рахунок-фактура (iнвойс) специфікація №2292 до інв.001-0 від 30.05.2025 року; автотранспортна накладна №А07301 від 30.07.2025 року; сертифiкат про походження товару №16919385202500000106Р від 10.06.2025 року; статус особи, яка подає митну декларацію, банківський платіжний документ від 29.05.2025 року; банківський платіжний документ від 30.06.2025 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №3129 від 30.07.2025 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №1 від 30.07.2025 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 16.05.2025 р. №16/05/25; договір про надання послуг митного брокера №18-05-21 від 18.05.2021 року; договір (контракт) про перевезення №14-02 від 14.02.2024 року; інформація про позитивні результати державних видів контролю №13189093 від 18.05.2021 року; копія митної декларації країни відправлення №028-2025-40-012-8857 від 31.05.2025 року.
Київською митницею направлено уповноваженій особі декларанта електронне повідомленням про надання додаткових документів, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) копію митної декларації країни відправлення; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.
Листом від 04.08.2025 року декларантом повідомлено, що відсутня можливість надати додаткові документи, а також останній також просив видати рішення щодо митної вартості раніше відведеного на це терміну.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів та проведення відповідних консультацій з декларантом відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100430/2025/000019/1 від 04.08.2025 року. Відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2 ґ - резервний метод згідно із положеннями ст.64 МК України, та ґрунтується на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала інформація: товар №1 митна декларація від 02.05.2025 р. №UA209170/2025/37108 (вартість товару «вомер морожений (Selene Peruviana), цілий, нерозроблений, без теплової обробки, розмірний ряд: 100-150 грам/шт. Країна виробництва: ЕС». згідно джерела інформації - 2,33 дол.США/кг).
У зв`язку із коригуванням митної вартості товару, митним органом оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100430/2025/000143.
Позивач додатково сплатив до визначених самостійно митних платежів (тобто, з різниці митних платежів, що підлягали сплаті з врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом в ЕМД, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні) ПДВ в сумі 190 927,70 грн.
Судом також встановлено, що на умовах та в рамках зовнішньо-економічного контракту від 16.05.2025 р. №16/05/25 на підставі специфікації №2292-1 від 30.05.2025 р. та інвойсу №001-001-000002292 від 30.05.2025 р. було організовано поставку товарів з Еквадору до України, а саме: морожений вомер цілий 100-150 грам, вагою 5 940 кг, ціна 1,25 дол.США, на загальну суму 7 425 дол.США.
З метою митного оформлення товару, 18.08.2025 року ТОВ «РПК «АДМІРАЛ» було подано декларацію №25UА100430586112U1, якою до митного оформлення було заявлено наступний товар: риба морожена: вомер (Selene Peruviana) ціла, нерозроблена, без теплової обробки, без харчових домішок. Розмірний ряд: 100-150 грам/шт., чиста вага нетто: 5 940 кг, без врахування ваги крижаної глазурі, упаковано в 594 карт.коробки (з вкладенням п/е пакета, термоусадочна плівка, п/е тесьма) на 9 дерев.палетах. Дата виготовлення: 01/2025 р. Термін придатності 24 місяці. Виробник: "EMPACADORA ALKRISTO DEL MAR S.A".
Разом із митною декларацією позивачем надані митному органу наступні документи: сертифікат якості від 30.05.2025 року; рахунок-фактура (iнвойс) №001-001-000002292 від 30.05.2025 року; рахунок-фактура (iнвойс) специфікація №2292-1 до інв.001-0 від 30.05.2025 року; автотранспортна накладна №270296 від 12.08.2025 року; сертифікат про походження товару №16919385202500000106Р від 10.06.2025 року; статус особи, яка подає митну декларацію, банківський платіжний документ від 29.05.2025 року; банківський платіжний документ від 30.06.2025 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №3129 від 30.07.2025 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 14.08.2025 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 16.05.2025 р. №16/05/25; договір про надання послуг митного брокера №18-05-21 від 18.05.2021 року; договір (контракт) про перевезення №ШМ11/08/25_1 від 11.08.2025 року; інформація про позитивні результати державних видів контролю №13250909 від 18.08.2025 року; копія митної декларації країни відправлення №028-2025-40-0128857 від 31.05.2025 року.
Київською митницею направлено уповноваженій особі декларанта електронне повідомленням про надання додаткових документів, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) копію митної декларації країни відправлення; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.
Листом від 20.08.2025 року декларантом повідомлено, що відсутня можливість надати додаткові документи, а також останній також просив видати рішення щодо митної вартості раніше відведеного терміну.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів та проведення відповідних консультацій з декларантом відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA100430/2025/000022/2 від 20.08.2025 року. Відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2 ґ - резервний метод згідно із положеннями ст.64 МК України, та ґрунтується на підставі раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала інформація: товар №1 митна декларація від 02.05.2025 р. №UA209170/2025/37108 (вартість товару «вомер морожений (Selene Peruviana), цілий, нерозроблений, без теплової обробки, розмірний ряд: 100-150 грам/шт. Країна виробництва: ЕС». згідно джерела інформації - 2,33 дол.США/кг).
У зв`язку із коригуванням митної вартості товару, митним органом оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100430/2025/000152.
Позивач додатково сплатив до визначених самостійно митних платежів (тобто, з різниці митних платежів, що підлягали сплаті з врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом в ЕМД, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні) ПДВ в сумі 55 844,34 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно із ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частина 2 статті 53 МК України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу частин першої та другої статті 53 МК України слідує, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 МК України, у частині третій якої встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.
За правилами ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З наведеним висновком кореспондуються положення п.2 ч.5 ст.54 МК України, за змістом якої відповідач має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування, відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За приписами ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно із ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частин 2 - 8 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу, відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно із ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Частиною 7 статті 54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Також за приписами частин першої, другої статті 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Системний аналіз вказаних положень Митного кодексу України дає підстави для висновку, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно із частиною шостою статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 в адміністративній справі №803/667/17.
Отже, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 р. у справі №21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах.
Так, в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000019/1 від 04.08.2025 року наведено такі підстави прийняття спірних рішень про коригування митної вартості:
1) в інвойсі від 30.05.2025 року №001-001-000002292 зазначено країна відправки Еквадор, а в графі 15 митної декларації зазначено країну відправлення Литва;
2) в інвойсі від 30.05.2025 року №001-001-000002292 і графи 20 митної декларації товар постачається в Україну на умовах поставки CFR- Klaipeda (LT). Згідно із положень Інкотермс, термін CFR (Cost and Freight ( named port of destination)), (Вартість і фрахт ( назва порту призначення)) - стандартизовані умови постачання за Інкотермс, за якими продавець зобов?язаний своїми коштами доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно і сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення. У разі міжнародних перевезень за умовами CFR на продавця покладається також обов?язок митного оформлення товару для експорту. Вважається, що продавець виконав постачання, коли товар перетнув борт судна в порту відвантаження. Після завантаження товару на борт, ризик втрати чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають (наприклад, розвантаження та митне оформлення в порту призначення), переходять від продавця до покупця. Такі умови можуть застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Відповідно до ч.10 ст.58 МК України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з ix транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Відповідно до ч.2 ст.53 МК України, якщо витрати на транспортування не включено до ціни товарів, декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи. шо містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №590 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» для підтвердження витрат на транспортування декларантом можуть надаватись: рахунок-фактура, акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
3) до митного оформлення надано довідку про транспорті витрати від №1, яку видано ТОВ «РВ ДАФ+». Разом з тим, згідно із відомостями, зазначених в автотранспортній накладній CMR від 30.07.2025 року №A07301, безпосереднім перевізником товару є РЕ GONIUK МА. Отже, відбулося залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Однак документи, які видані суб`єктами господарювання, що залучались безпосередньо до договору транспортного експедирування, як і сам договір, не надаються. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Однак документи, які видані суб`єктами господарювання, що залучались безпосередньо до договору транспортного експедирування, як і сам договір, не надаються. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Враховуючи, що документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та передбачені положенням наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №599 декларантом при митному оформленні не надано, у митного органу відсутня можливість здійснити перевірку правильності обчислення складових митної вартості.
4) відсутній коносамент;
5) оплата за товар здійснена до виставлення рахунку. Враховуючи, що в платіжках swift від 30.06.2025 р. та від 29.05.2025 р. б/н наявне тільки посилання на зовнішньоекономічний контракт від 16.05.2025 р. №16/05/25.
Так, в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000022/2 від 20.08.2025 року наведено такі підстави прийняття спірних рішень про коригування митної вартості:
1) інвойсі від 30.05.2025 року №001-001-000002292 зазначено країна відправки Еквадор в графі 15 митної декларації зазначено країну відправлення Литва; 
2) в інвойсі від 30.05.2025 року №001-001-000002292 і графи 20 митної декларації товар постачається в Україну на умовах поставки CFR- Klaipeda (LT). Згідно положень Інкотермс, термін CFR (CostandFreight (… namedportofdestination)), (Вартість і фрахт (… назва порту призначення)) - стандартизовані умови постачання за Інкотермс, за якими продавець зобов`язаний своїми коштами доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно і сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення. У разі міжнародних перевезень за умовами CFR на продавця покладається також обов`язок митного оформлення товару для експорту. Вважається, що продавець виконав постачання, коли товар перетнув борт судна в порту відвантаження. Після завантаження товару на борт, ризик втрати чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають (наприклад, розвантаження та митне оформлення в порту призначення), переходять від продавця до покупця. Такі умови можуть застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Відповідно до ч.10 ст.58 Кодексу, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, перевантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Відповідно до ч.2 ст.53 Кодексу, якщо витрати на транспортування не включено до ціни товарів, декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі – наказ № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом можуть надаватись: рахунок-фактура, акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
3) до митного оформлення не надано довідку про транспорті витрати від 14.08.2025 р. №б/н, яка зазначена в гр.44 згідно із відомостями, зазначеними в автотранспортній накладній CMR від 12.08.2025 року №270296, безпосереднім перевізником товару є PRIVATE JOINT STOK COMPANY «SHLYAKHBUD». А в договорі №ШМ11/08/25_1 на транспортне експедирування зазначено ТОВ «ЕКСПРЕС АВТОТРАНС». Отже, відбулося залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Однак документи, які видані суб`єктами господарювання, що залучались безпосередньо до договору транспортного експедирування, як і сам договір, не надаються. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Враховуючи, що документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та передбачені положенням наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №599 декларантом при митному оформленні не надано, у митного органу відсутня можливість здійснити перевірку правильності обчислення складових митної вартості;
4) відсутній коносамент; 
5) надані платіжні документи swift від 30.06.2025 р. та від 29.05.2025 р. б/н не можуть бути взяті до уваги у якості банківського платіжного документа, що стосується оцінюваного товару, оскільки згідно із нормами Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII, Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою правління НБУ від 02.01.2019 р. №2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, проте до митного оформлення надані платіжні документи;
6) оплата за товар здійснена до виставлення рахунку. Враховуючи, що в платіжках swift від 30.06.2025 р. та від 29.05.2025 р. б/н наявне тільки посилання на зовнішньоекономічний контракт від 16.05.2025 р. № 16/05/25, пов`язати їх не вбачається можливим.
Так, відповідач посилається на те, що декларантом не надано коносамент - документ, який містить в собі інформацію про умови доставки вантажу через морські шляхи.
Проте, пунктом 2.4 контракту визначено, що момент переходу права власності відповідає даті переходу ризиків відповідно до визначених умов поставки ІНКОТЕРМС 2020 до кожної партії товару.
Специфікацією від №2292 від 30.05.2025 р., №2292-1 від 30.05.2025 р. до контракту сторони узгодили, що поставка партії товару відбувається на умовах CFR - Клайпеда.
Окрім того, разом з митними деклараціями позивачем були надані: рахунок-фактура (iнвойс) №001-001-000002292 від 30.05.2025 року; рахунок-фактура (iнвойс) специфікація №2292 до інв.001-0 від 30.05.2025 року; автотранспортна накладна №А07301 від 30.07.2025 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 16.05.2025 р. №16/05/25; договір (контракт) про перевезення №14-02 від 14.02.2024 року; рахунок-фактура (iнвойс) №001-001-000002292 від 30.05.2025 року; рахунок-фактура (iнвойс) специфікація №2292-1 до інв.001-0 від 30.05.2025 року; автотранспортна накладна №270296 від 12.08.2025 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 16.05.2025 р. №16/05/25; договір (контракт) про перевезення №ШМ11/08/25_1 від 11.08.2025 року, які належним чином та в повній мірі дають можливість встановити умови поставки вантажу.
Доказів протилежного відповідач не надав, а отже його доводи в цій частині є необґрунтованими та судом відхиляються.
Стосовно твердження відповідача про те, що в інвойсі від 30.05.2025 року №001-001-000002292 зазначено країна відправки Еквадор, а в графі 15 митної декларації зазначено країну відправлення Литва та в інвойсі від 30.05.2025 року №001-001-000002292 і графи 20 митної декларації товар постачається в Україну на умовах поставки CFR- Klaipeda (LT). Згідно із положень Інкотермс, термін CFR (Cost and Freight ( named port of destination)), (Вартість і фрахт (назва порту призначення)) - стандартизовані умови постачання за Інкотермс, за якими продавець зобов?язаний своїми коштами доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно і сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення. У разі міжнародних перевезень за умовами CFR на продавця покладається також обов?язок митного оформлення товару для експорту. Вважається, що продавець виконав постачання, коли товар перетнув борт судна в порту відвантаження. Після завантаження товару на борт, ризик втрати чи ушкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають (наприклад, розвантаження та митне оформлення в порту призначення), переходять від продавця до покупця. Такі умови можуть застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Відповідно до ч.10 ст.58 МК України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з ix транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Відповідно до ч.2 ст.53 МК України, якщо витрати на транспортування не включено до ціни товарів, декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №590 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» для підтвердження витрат на транспортування декларантом можуть надаватись: рахунок-фактура, акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.10 статті 58 МК України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.
Як видно з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, відповідно до умов поставки СFR - Klaipeda, транспорт оплачується продавцем до м.Клайпеда, транспортні витрати до кордону України були включені в ціну товару, на підтвердження чого декларантом було надано довідку ТОВ «РВ ДАФ+» від 30.07.2025 року та рахунок на оплату №3129 від 30.07.2025 року, довідку ТОВ «ЕКПРЕС АВТОТРАНС» від 14.08.2025 р. та рахунок на оплату №ШМ13/08/25_02 від14/08/2025 р.
Зокрема, у довідці ТОВ «РВ ДАФ+» від 30.07.2025 року зазначено, що вартість транспортних послуг по перевезенню вантажу за маршрутом Клайпеда (Литва) - м.Дніпро (Україна) складає: Клайпеда (Литва) - м/п Ягодин (Україна) – 47 000 грн. без ПДВ; м/п Ягодин (Україна) - м.Дніпро (Україна) - 7 500 грн. без ПДВ; винагорода експедитора - 500 грн. без ПДВ. Навантажувально-розвантажувальні роботи включені у вартість перевезення, страхування вантажу не проводилось.
У довідці ТОВ «ЕКПРЕС АВТОТРАНС» від 14.08.2025 року зазначено, що міжнародні транспортно-експедиційні послуги по доставці вантажу для ТОВ «РПК «АДМІРАЛ», згідно із договором на транспортне експедирування №ШМ12/08/25_2 від 11.08.2025 року з Клайпеда (Литва) – м/п Дорохуськ (Польща) - Ягодин (Україна) складають 36 000 грн.; м/п Дорохуськ (Польща) - Ягодин (Україна) складає 1 000 грн. та 4 000 грн. Страхування вантажу не проводилась.
Як зазначалось вище, специфікаціями від №2292 від 30.05.2025 р., №2292-1 від 30.05.2025 р. до контракту сторони узгодили, що поставка партії товару відбувається на умовах CFR - Клайпеда.
Умови CFR передбачають, що відповідальність продавця за вантаж завершується у той момент, коли товар розміщується на борту зафрахтованого відправником судна. Ризики і видатки переходять до покупця не одночасно, а на різних етапах доставки.
Відправник вантажу зобов`язується організувати й оплатити завантаження товару на складі, транспортування до порту відправлення, завантаження товару на судно і перевезення до порту замовника.
При цьому, за даними умовам поставки обов`язки покупця складаються з сплати повної вартості товару; сплати процедури митного оформлення для імпорту; сплати вантажно-розвантажувальних робіт в порту призначення; розрахунку за транспортування товару з порту до кінцевого пункту доставки.
Так, в інвойсі від 30.05.2025 року №001-001-000002292, на відміну від тверджень відповідача, не зазначено «країна відправки Еквадор», навпаки, інвойс містить інформацію такого змісту: «PORT OF LOADING: GUAYAQUIL-ECUADOR (ПОРТ НАВАНТАЖЕННЯ: ГУЯКІЛЬ-ЕКВАДОР) PORT OF DESTINATION: KLAIPEDA LITHUANIA (ПОРТ ПРИЗНАЧЕННЯ: Клайпеда-Литва. При цьому отримувачем вантажу є позивач. Отже, відповідно до умов контракту, та визначених ним умов поставки – постачальник організував та здійснив відправку товару у порт розвантаження Клайпеда-Литва, що повністю підтверджується наданими товаросупровідними документами й узгоджується з відображеними декларантом у митних деклараціях значеннях.
Отже, відповідно до умов контракту та визначених ним умов поставки, продавець організував та здійснив відправку товару у порт розвантаження Клайпеда-Литва, що повністю підтверджується наданими товаросупровідними документами й узгоджується з відображеними декларантом у митній декларації значеннями.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.1.2.3 договору на транспортно-експедиційні послуги від 14.02.2024 року, укладеного між ТОВ «РПК «АДМІРАЛ» (Експедитор1) та ТОВ «РФ ДАФ+» (Експедитор2), сторони погодили, що згідно із договором Експедитор2 надає експедиційні послуги (планування та організація перевезень, отримання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних та інших формальностей, контроль за проходженням і одержанням вантажів, проведення взаєморозрахунків тощо). При цьому, Експедитор2 має право залучати третіх осіб для виконання заявок Експедитора1.
Згідно із пунктом 1.2 договору №ШМ11/08-25_1 на транспортне експедирування від 11.08.2025 року, укладеного між ТОВ «ЕКСПРЕС АВТРОТРАНС» (Експедитор) та ТОВ «РПК «АДМІРАЛ» (Клієнт), експедитор зобов?язується виконувати обов?язки на умовах договору, а клієнт зобов?язується прийняти надані послуги й оплатити їх. 
Відповідно до пункту 1.3 договору за дорученням клієнта і на підставі договору експедитор виконує одне чи декілька з наступних доручень клієнта: ??здійснити транспортно-експедиторське обслуговування клієнта, зокрема: здійснити пошук і підбір перевізників (або їх довірених осіб, з метою забезпечення перевезення різними видами транспорту, перевалки у портах, експортних, імпортних, транзитних за інших вантажів вантажоодержувачах клієнта (або його довіреним особам), у міжнародних чи міжміських (по території України) перевезеннях; ??організувати перевезення вантажів клієнта; укласти договори від імені Клієнта з перевізниками для перевезення вантажів клієнта та з іншими особами, які залучаються до виконання договору на транспортне-експедиторське обслуговування; організувати розсилання товаро-транспортної документації; здійснити розрахунки з усіма учасниками транспортного процесу, за згодою сторін виконує інші доручення клієнта.
Отже, згідно із умовами вищезазначених договорів, саме виконавець від імені замовника укладає договори з такими перевізниками і оплачує їх послуги грошовими коштами, які надійшли від замовника та несе відповідальність перед замовником за дії таких третіх осіб як за свої власні, що свідчить про відсутність у позивача додаткових витрат на транспортування окрім тих, що були понесені та підтверджені наданими ним доказами.
Таким чином, загальна вартість перевезення товару по маршруту підтверджується належними доказами, а витрати позивача на вказані цілі не залежать від залучення одного чи іншого суб`єкта підприємницької діяльності до перевезення товару.
Доводи відповідача, що банківські платіжні документи від 30.06.2025 р. та від 29.05.2025 р. б/н наявне тільки посилання на зовнішньоекономічний контракт від 16.05.2025 р. №16/05/25, а тому суму неможливо однозначно співставити, суд вважає необґрунтованими, оскільки у призначенні платежу в SWIFT від 30.06.2025 р. та від 29.05.2025 р., параграф 70 зазначено: передоплата за рибу-місяць за контрактом №16/05/25 від 16.05.2025 р. 
У інвойсі від 30.05.2025 року №001-001-000002292 зазначено номер контракту №16/05/25 від 16.05.2025 р. Зважаючи, що дата платіжного документу SWIFT від 30.06.2025 р. та від 29.05.2025 р., передує даті поставки товару, суд дійшов висновку, що позивач довів, що оплатив поставлену партію товару.
На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що наведені відповідачем підстави, жодним чином не перешкоджають митному органу перевірити митну вартість імпортованого товару на підставі наданих позивачем документів.
В той же час, відповідачем суду не надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Інші підстави, зазначені у спірних рішеннях про коригування митної вартості суд не бере до уваги, оскільки такі підстави не передбачені частинами 2 - 4 статті 53 МК України.
Надані до митного оформлення за ЕМД документи дають можливість чітко встановити вартість заявлених товарів. Відсутні будь-які розбіжності та невідповідності у визначенні числових значень митної вартості заявлених до митного оформлення товарів.
Суд також зазначає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Між тим, спірні рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містять, що не дає підстав вважати їх обґрунтованими та мотивованими у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МК України.
Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, а тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 року у справі № 818/1186/17 зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 року у справі №809/1174/17 у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17.
З огляду на вищезазначене, зауваження митного органу до наданих на підтвердження заявленої митної вартості товарів документів, що викладені у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів, суд вважає необґрунтованими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару.
У зв`язку з наведеним суд вважає, що доводи, які зазначені відповідачем у рішеннях про коригування митної вартості, не є підставою для витребування додаткових документів у декларанта та для коригування заявленої ним митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Суд також звертає увагу, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.
Законом чітко встановлено умови, за наявності яких, у відповідача виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
На думку законодавця, сумніви є обґрунтованими, якщо документи: містять розбіжності; наявні ознаки підробки; не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, приписи закону зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Натомість, відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Відтак, суд визнає необґрунтованими доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України є підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості.
Суд зазначає, що за результатами опрацювання наданих позивачем документів митний орган повинен був застосувати метод визначення митної вартості за ціною угоди (контракту) щодо товару, який імпортується, оскільки при декларуванні митної вартості зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, а також, що до декларацій внесено недостовірні або неточні відомості, що надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд доходить до висновку що при винесенні рішень про коригування митної вартості товару №UA100430/2025/000019/1 від 04.08.2025 року та №UA100430/2025/000022/2 від 20.08.2025 року та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100430/2025/000143, №UA100430/2025/000152 відповідно, відповідач діяв не в порядку та не у спосіб, передбачені чинним законодавством, з викладених вище підстав, що є підставою для задоволення позову.
Щодо сплаченого позивачем судового збору за подання позову, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви у розмірі 9 689,60 грн.
Відтак, відповідно до положень ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору розмірі 9689,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000019/1 від 04.08.2025 року, прийняте Київською митницею.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100430/2025/000143.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000022/2 від 20.08.2025 року, прийняте Київською митницею.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100430/2025/000152.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (бул.Вацлава Гавела, 8А, м.Київ, 03124, код ЄДРПОУ 43997555) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РПК «АДМІРАЛ» (вул.Бориса Кротова, буд.35, м.Дніпро, 49000, код ЄДРПОУ 37540210) судові витрати по справі у розмірі 9 689,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма