ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року 
м. Київ
cправа № 916/4721/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бакуліна С.В. - головуючий, Кібенко О.Р., Студенець В.І.
за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,
позивачки - ОСОБА_1 
представника позивачки - Цисіна Д.В. , 
відповідача - ОСОБА_3., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 (головуючий суддя - Аленін О.Ю., судді: Принцевська Н.М., Філінюк І.Г.)
у справі №916/4721/24
за позовом  ОСОБА_1 
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Морський 2021"
про визнання протиправним та скасування рішення установчих зборів,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
1.  ОСОБА_1 (далі за текстом також - ОСОБА_1 ) звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Морський 2021" (далі за текстом також - ОСББ "Морський 2021"), в якій просила:
- визнати протиправним (незаконним) рішення порядку денного №4 установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке оформлене у вигляді протоколу установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , від 22.08.2021, місце проведення: АДРЕСА_1 ;
- скасувати рішення порядку денного №4 установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, яке оформлене у вигляді протоколу установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , від 22.08.2021, місце проведення: АДРЕСА_1 , як таке, що не відповідає статті 6 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" від 29.11.2001 №2866-III в редакції, що діяла на момент прийняття рішення (далі за текстом також - Закон про ОСББ (в редакції, що діяла на момент прийняття рішення).
2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказує, що правління та голова ОСББ "Морський 2021" були обрані з порушенням чинного законодавства України, зокрема (1) голова ОСББ - ОСОБА_3 , який не є власником квартири та нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку за вищевказаною адресою, був обраний не з числа співвласників багатоквартирного будинку; (2) установчі збори прийняли рішення про обрання правління та голови ОСББ поза межами своєї компетенції, так як прийняття таких рішень відноситься до виключної компетенції загальних зборів.
3. Заперечуючи проти позову, відповідач стверджує про те, що (1) прийняття рішення про утворення ОСББ фактично відбувається одночасно із прийняттям рішення про утворення його органів управління; (2) стаття 6 Закону про ОСББ не містить заборони щодо внесення до порядку денного установчих зборів інших питань діяльності ОСББ, зокрема щодо прийняття рішень, які віднесено статтею 10 цього Закону до виключної компетенції загальних зборів ОСББ; (3) Закон про ОСББ не обмежує права співвласників (за наявності необхідної кількості голосів на установчих зборах для прийняття відповідного рішення) у їх волевиявленні щодо прийняття колективного рішення з питань, віднесених до виключної компетенції загальних зборів співвласників; (4) компетенція установчих зборів ОСББ не обмежується повноваженнями, визначеними частиною тринадцятою статті 6 Закону про ОСББ, а установчі збори є різновидом загальних зборів співвласників, до повноважень яких законодавцем віднесено прийняття усіх рішень з питань управління багатоквартирним будинком (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №910/5179/20; (5) позивачка була належно повідомлена про дату установчих зборів, брала в них участь шляхом голосування, зокрема за питання №4 порядку денного голосувала "за".
4. Відповідач подав заяву про застосування позовної давності до заявлених позивачкою вимог.
Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
5. 22.08.2021 було проведено установчі збори співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , які оформлені відповідним протоколом.
6. До порядку денного установчих зборів включено такі питання:
- обрання голови та секретаря зборів;
- створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, розгляд та затвердження його назви;
- затвердження Статуту об`єднання;
- вибори правління, голови правління та ревізора об`єднання;
- надання повноважень щодо підписання протоколу та інших документів установчих зборів об`єднання, Статуту об`єднання та державної реєстрації об`єднання уповноваженій особі;
- створення комісії по прийому-передачі будинку.
7. За результатами голосування установчими зборами прийнято такі рішення:
1) Обрати головою установчих зборів ОСОБА_3 , секретарем - ОСОБА_4 .
2) Створити ОСББ "Морський 2021" із місцезнаходженням за адресою: АДРЕСА_1 .
3) Затвердити Статут ОСББ "Морський 2021" у редакції, запропонованій ініціативною групою зі скликання установчих зборів.
4) Обрати правління ОСББ "Морський 2021" у складі 5 осіб:
1. ОСОБА_4 , власник квартири АДРЕСА_2 ;
2. ОСОБА_5 , власник квартири АДРЕСА_3 ;
3. ОСОБА_6 , власниця нежитлового приміщення НОМЕР_5;
4. ОСОБА_7 , власниця квартири АДРЕСА_4 ;
5. ОСОБА_3 .
З числа членів правління головою правління ОСББ "Морський 2021" обрати ОСОБА_3 , ревізором ОСББ "Морський 2021" обрати ОСОБА_8 , власницю квартири 80.
5) Уповноважити голову установчих зборів ОСОБА_3 подати документи і здійснити всі необхідні дії для державної реєстрації ОСББ "Морський 2021".
6) Створити комісію з прийомки-передачі будинку у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (квартира АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (квартира АДРЕСА_3 ), ОСОБА_9 (квартира АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 (квартира АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (квартира АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 (квартира АДРЕСА_5 ), ОСОБА_10 (квартира АДРЕСА_6 ), ОСОБА_11 (квартира АДРЕСА_7 ).
8.  ОСОБА_1 є співвласницею майна в будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 11.06.2021. 
Станом на дату проведення установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку 22.08.2021 ОСОБА_1 вже була співвласницею багатоквартирного будинку і мала всі відповідні права згідно з діючим на той час законодавством.
9. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 17.12.2024 право власності ОСОБА_3 на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
10. Господарський суд Одеської області рішенням від 28.05.2025 у справі №916/4721/24 позов задовольнив повністю, визнав протиправним (незаконним) та скасував рішення порядку денного №4 установчих зборів ОСББ "Морський 2021", яке оформлене у вигляді протоколу установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , від 22.08.2021, місце проведення:  
АДРЕСА_8 . Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що (1) ОСОБА_3 на час створення ОСББ "Морський 2021" не був співвласником багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_9 ) відповідно до Статуту ОСББ "Морський 2021" обрання членів правління об`єднання відноситься до виключної компетенції загальних зборів.
12. При цьому суд відмовив відповідачу в задоволенні заяви про застосування позовної давності з огляду на те, що до зупинення перебігу позовної давності в зв`язку з введенням воєнного стану позовна давність у справі не сплинула.
13. Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 15.10.2025 рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 у справі №916/4721/24 скасував.
У задоволенні позову відмовив у повному обсязі. 
Стягнув з ОСОБА_12 на користь ОСББ "Морський 2021" 3 633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги. Доручив Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.
14. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що:
(1) чинне на час проведення оспорюваних установчих зборів законодавство, як і Статут ОСББ, не містили жодних заборон та/або обмежень щодо обрання до правління ОСББ та головою ОСББ особи, яка не є співвласником багатоквартирного будинку, в якому створюється таке об`єднання; 
(2) рішення, які були прийняті на оспорюваних установчих зборах ОСББ "Морський 2021", а саме щодо обрання правління та його голови, стосувалися лише питань створення ОСББ як юридичної особи та могли бути включені до порядку денного; 
(3) правову позицію стосовно того, що установчі збори є різновидом загальних зборів співвласників, до повноважень яких законодавцем віднесено прийняття усіх рішень з питань управління багатоквартирним будинком, зокрема і щодо обрання правління, Верховний Суд підтримав у постановах від 27.03.2024 у справі №910/6175/23 та від 13.12.2025 у справі №925/430/22.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших учасників справи 
15.  ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у справі №916/4721/24 повністю та залишити в силі рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025 у справі №916/4721/24. 
16. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, скаржниця за текстом нової редакції касаційної скарги зазначає, що:
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме обрання головою установчих зборів та правління ОСББ особи, яка не є співвласником багатоквартирного будинку (пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом також - ГПК); 
- суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про витребування доказів (пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК, що корелюється з пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК);
- існує необхідність забезпечення однакового застосування закону та формування єдиної правозастосовчої практики щодо: меж компетенції установчих зборів; статусу голови правління; співвідношення статей 6 і 10 Закону про ОСББ.
17. Доводи скаржниці зводяться до того, що:
(1) апеляційний суд проігнорував вимоги статті 256 ГПК, ввівши нове поняття "незначний пропуск строку на подання апеляційної скарги" та відкрив провадження у справі №916/4721/24, чим грубо порушив норми процесуального права;
(2) голова правління ОСББ обирається виключно зі складу правління, яке, в свою чергу, формується з числа співвласників (власників квартир чи нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку), а не сторонніх осіб, що випливає із системного аналізу норм Закону про ОСББ; 
(3) відсутність у Законі про ОСББ прямої заборони не створює дозволу - такий підхід суперечить принципу правової визначеності, який є елементом верховенства права; 
(4) Закон про ОСББ не передбачає прийняття рішення, зокрема, про обрання правління, його голови установчими зборами співвласників, стаття 10 цього Закону відносить обрання членів правління до виключної компетенції загальних зборів, які скликаються після створення та реєстрації ОСББ як юридичної особи;
(5) висновки Верховного Суду стосовно того, що установчі збори є різновидом загальних зборів співвласників, які не обмежені певними питаннями порядку денного, суперечать буквальному змісту статті 6 Закону про ОСББ, яка чітко обмежує повноваження установчих зборів двома питаннями: 1) створенням об`єднання; 2) затвердженням його статуту;
(6) головою первинних установчих зборів зі створення ОСББ може бути виключно співвласник будинку, однак у цьому випадку установчі збори вів голова, який не є співвласником будинку.
18. ОСББ "Морський 2021" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін.
19. Доводи відповідача зводяться до того, що: 
(1) сам факт, що головою зборів був не співвласник, не порушує права інших співвласників, якщо він обраний законно, не голосував (якщо не має на це права), і не впливав на голосування;
(2) стаття 6 Закону про ОСББ чітко визначає, що голова зборів обирається більшістю голосів присутніх співвласників, що і було зроблено при утворенні ОСББ "Морський 2021" саме співвласниками, ОСОБА_3 не брав участі в голосуванні, а лише був кандидатом на посаду голови правління;
(3) Закон про ОСББ не забороняє обрати до складу правління (та головою правління) будь-яку особу, в тому числі й ту, що не є співвласником багатоквартирного будинку;
(4) результати голосування з усіх питань порядку денного установчих зборів співвласників визначаються одночасно (за наслідком складення підсумку голосів співвласників, які брали участь в установчих зборах, з тими співвласниками, які проголосували шляхом письмового опитування). Відтак прийняття рішення про утворення ОСББ фактично відбувається одночасно із прийняттям рішення про затвердження його кошторису та розміру внесків співвласників, що виключає обґрунтованість тверджень позивача про те, що затвердження кошторису та розміру внесків членів ОСББ відбулося до моменту утворення ОСББ як юридичної особи;
(5) оскільки ще до державної реєстрації ОСББ повинне прийняти рішення про обрання членів правління ОСББ, яке згідно зі статтею 10 Закону про ОСББ належить до виключної компетенції загальних зборів, компетенція установчих зборів ОСББ не обмежується повноваженнями, визначеними частиною тринадцятою статті 6 Закону, а установчі збори вправі також приймати рішення, передбачені статтею 10 цього Закону;
(6) компетенція установчих зборів ОСББ не обмежується повноваженнями, визначеними частиною тринадцятою статті 6 Закону, а установчі збори вправі також приймати рішення, передбачені статтею 10 цього Закону; установчі збори є різновидом загальних зборів співвласників, до повноважень яких законодавцем віднесено прийняття усіх рішень з питань управління багатоквартирним будинком (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №910/5179/20).
20.  ОСОБА_1 подала додаткові пояснення, в яких заперечила наведене відповідачем у відзиві на касаційну скаргу.
Позиція Верховного Суду
Щодо обрання головою установчих зборів, до правління ОСББ та головою правління особи, яка не є співвласником багатоквартирного будинку
21. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом про ОСББ (тут і далі за текстом у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
22. ОСББ - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (стаття 1 вказаного Закону).
23.  Відповідно до статті 4 Закону про ОСББ об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.
24. Порядок створення ОСББ, а також скликання і проведення установчих зборів ОСББ визначено статтею 6 Закону про ОСББ, яка, серед іншого, визначає, що об`єднання може бути створено лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (багатоквартирних будинках). Установчі збори об`єднання у новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності на більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку.
Для створення об`єднання скликаються установчі збори.
Установчі збори веде голова зборів, який обирається більшістю голосів присутніх співвласників або їх представників.
Установчі збори приймають рішення про створення об`єднання і затверджують його статут.
25. За містом частини першої статті 7 Закону про ОСББ статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. У статуті має бути визначено, зокрема, статутні органи об`єднання, їхні повноваження та порядок формування.
26. Водночас частина друга цієї статті визначає, що статут може містити також інші положення, що є істотними для діяльності об`єднання та не суперечать вимогам законодавства. Включення до статуту відомостей про склад співвласників не є обов`язковим.
27. Відповідно до статті 10 Закону про ОСББ органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання.
28. Згідно із статтею 12 Закону про ОСББ управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління.
За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.
Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.
29. Управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку (стаття 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (тут і далі за текстом Закон про особливості права власності в редакції, чинній на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин).
30. Відповідно до статті 6 вказаного Закону співвласники мають право, зокрема, брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника.
Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.
31. Згідно з частиною першою статті 9 Закону про особливості права власності управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
32. Узагальнений аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що управління багатоквартирним будинком здійснюють його співвласники, зокрема, через ОСББ, яке може бути створено такими співвласниками (лише власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку), та здійснює управління багатоквартирним будинком через свої органи управління, зокрема через збори співвласників та правління.
33. При цьому, як обґрунтовано зазначив суд апеляційної інстанції, чинне на час проведення оспорюваних установчих зборів законодавство, не містило жодних заборон та/або обмежень стосовно обрання до правління ОСББ та главою правління особи, яка не є співвласником багатоквартирного будинку, в якому створюється (створено) таке об`єднання.
34. Вказане, а саме відсутність такої заборони, за відсутності чіткого законодавчого регулювання цього питання, жодним чином не суперечить іншим положенням чинного на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин законодавства, зокрема стосовно того, що управління багатоквартирним будинком здійснюють його співвласники, адже саме вони (співвласники багатоквартирного будинку) шляхом прийняття відповідного рішення вирішили питання про обрання до правління ОСББ та головою правління особи, яка не є співвласником багатоквартирного будинку.
35. У контексті наведеного Суд також враховує, що відповідні обмеження щодо обрання правління ОСББ та голови ОСББ, в силу положень частини другої статті 7 Закону про ОСББ, могли бути передбачені та конкретизовані умовами затвердженого статуту ОСББ, проте, як встановив суд апеляційної інстанції, наявний у матеріалів справи статут ОСББ "Морський 2021" не містить будь-яких обмежень щодо обрання/призначення до правління ОСББ та/або головою правління особи, яка не є співвласником багатоквартирного будинку.
36. Відповідні заборони та/або обмеження як у законодавстві, такі у статуті ОСББ відсутні також стосовно обрання такої особи головою установчих зборів, адже закон лише визначає, що установчі збори веде голова зборів, який обирається більшістю голосів присутніх співвласників або їх представників (стаття 6 Закону про ОСББ), що означає, що таку особу обирають більшість присутніх співвласників або їх представників, тобто рішення про обрання голови правління приймають також саме співвласники багатоквартирного будинку.
37. Наведене в сукупності свідчить, що позивачка (скаржниця) у межах заявлених нею позовних вимог не довела, що оскаржуване рішення установчих зборів прийняте з порушенням норм чинного на момент його прийняття законодавства, зокрема Закону про ОСББ, так як обрання ані головою зборів, ані членом правління ОСББ та головою правління особи, яка не є співвласником багатоквартирного будинку, не суперечить положенням такого Закону.
38. При цьому Суд враховує, що у такій категорії справ, звертаючись з вимогою про визнання недійсним рішення установчих (загальних) зборів ОСББ, позивач має довести, а суд встановити, наявність порушених прав та / або інтересів позивача як співвласника оспорюваним рішенням співвласників (у цьому випадку рішенням установчих зборів). Тобто суду необхідно з`ясувати, які саме права та / або інтереси позивача порушені кожним окремим оспорюваним рішенням.
39. Верховний Суд у постанові від 08.02.2022 у справі №918/964/20 вказав на необхідність врахування принципу пропорційності - справедливої рівноваги (балансу) між інтересами співвласників багатоквартирного будинку, які реалізують свої права на участь в управлінні ОСББ, і які були присутні на загальних зборах, та інтересами позивача.
40. Верховний Суд звертає увагу на те, що ОСББ є неприбутковою організацією, яка на відміну від господарських товариств при проведенні зборів, в тому числі і шляхом письмового опитування, як правило не користується кваліфікованою правовою допомогою, через що можливими є незначні процедурні помилки в організації та проведенні зборів, які не повинні слугувати підставою для скасування рішень ОСББ з питань спільного управління майном. Крім того, на відміну від господарських товариств з невеликою кількістю учасників в ОСББ є певна, і часто доволі значна частина співвласників, які не прагнуть брати активну участь у вирішенні питань управління об`єднанням, вони не приходять на збори, не беруть участь у письмових опитуваннях. Тому, проведення кожних зборів вимагає значних зусиль від органів управління або ініціативної групи по скликанню зборів, інформуванню співвласників, врученню та отриманню заповнених бюлетенів.
41. Визнання рішень щодо обрання органів управління, затвердження кошторису та розміру внесків, інших важливих для діяльності ОСББ рішень недійсними в судовому порядку, як правило, відбувається через значний проміжок часу після їх прийняття і має негативні наслідки на діяльність ОСББ, адже створює ситуацію правової невизначеності для всіх співвласників і самого ОСББ. За таких умов суд повинен приділяти ще більше уваги дослідженню питань балансу інтересів співвласників ОСББ, з`ясуванню того, яке саме право співвласника було порушено оскаржуваним рішенням і можливості його відновлення саме через скасування рішень, а не іншим шляхом (постанова Верховного Суду від 16.08.2023 у справі №904/1711/22).
42. Суд має утримуватися від зайвого втручання в питання діяльності ОСББ, в тому числі і шляхом скасування рішень, у разі, якщо вони поза жодним сумнівом підтримані більшістю співвласників і за своїм змістом не мають ознак дискримінації або іншого порушення прав чи законних інтересів конкретного співвласника, який оскаржує такі рішення в судовому порядку.
43. Частина перша статті 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
44. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права (постанова Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №910/18962/20).
45. Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
46. Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, відтак, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті. Вказані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес (постанова Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/3368/18).
47. Верховний Суд наголошував, що вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні (постанова Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/3368/18).
48. У цій справі, звертаючись до суду з вимогами про визнання недійсним рішення установчих зборів у частині обрання правління ОСББ та голови правління, позивачка стверджує, що порушення її права стосується індивідуально вираженого права щодо розпорядження коштами ОСББ, знати з чого складаються внески на утримання будинку, тоді як діючий голова не надає ні фінансових документів, ні протоколів загальних зборів, на яких затверджено кошторис ОСББ.
49. Втім, такі посилання позивачки жодним чином не доводять порушення її прав саме оскаржуваним рішенням установчих зборів про обрання правління ОСББ та голови правління, а не обставинами ненадання головою правління відповідної інформації та/або документів, які позивачка у такому разі не позбавлена права отримати в судовому порядку, а не шляхом оскарження рішення про обрання правління ОСББ та голови правління.
50. Визнання недійсним рішення установчих зборів про обрання правління ОСББ та голови правління ОСББ, яке існує та здійснює свою діяльність тривалий час, зокрема, через діяльність правління ОСББ та голови правління, не призведе до поновлення прав і законних інтересів співвласника ОСББ, який звертається з таким позовом, втім буде свідчити про втручання суду в діяльність ОСББ, пов`язану з внутрішнім управлінням, юридичну визначеність відносин щодо управління будинком зі сторонніми організаціями чи громадянами, і, як наслідок, про порушення як прав та інтересів ОСББ, так і інших його співвласників, що є недопустимим. 
51. При цьому Суд звертає увагу на те, що в межах наданого співвласникам, зокрема, позивачці, права на управління багатоквартирним будинком через участь у подальших загальних зборах та прийняття на них відповідних рішень (голосування на зборах), співвласники багатоквартирного будинку, в тому числі позивачка, не позбавлені права ініціювати внесення змін до статуту ОСББ у спосіб конкретизації статусу осіб, які можуть бути обрані до правління ОСББ та головою правління, їх компетенції (повноважень як самого правління ОСББ, так і голови такого правління, в тому числі з урахуванням того, що така особа не є співвласником багатоквартирного будинку), а також щодо переобрання правління ОСББ та голови правління, зміни діючого складу правління ОСББ та голови правління.
Щодо доводів скаржниці в частині прийняття установчими зборами рішення про обрання правління ОСББ та голови правління, що є компетенцією загальних зборів
52. Частина тринадцята статті 6 Закону про ОСББ визначає, що установчі збори приймають рішення про створення об`єднання і затверджують його статут, а норми статті 10 цього Закону передбачають, що обрання членів правління об`єднання відноситься до виключної компетенції загальних зборів. 
53. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01.02.2022 у справі №910/5179/20 зазначила, що:
"8.20. Статтею 6 цього Закону не передбачено заборони щодо внесення до порядку денного установчих зборів інших питань діяльності ОСББ, зокрема щодо прийняття рішень, які віднесено статтею 10 Закону №2866-ІІІ до виключної компетенції загальних зборів ОСББ (обрання його органів управління, вирішення інших питань організації діяльності об`єднання затвердженням первісного кошторису, визначення розміру членських внесків). Під час здійснення господарської діяльності загальними зборами можуть бути внесені зміни до кошторису за поданням правління ОСББ виходячи із компетенції правління щодо підготовки кошторису, балансу об`єднання та річного звіту відповідно до частини двадцятої статті 10 Закону №2866-ІІІ. Закон №2866-ІІІ не обмежує прав співвласників у їх волевиявленні щодо прийняття колективного рішення з питань, віднесених до виключної компетенції зборів співвласників, за наявності необхідної кількості голосів на установчих зборах для прийняття відповідного рішення, яке віднесено до компетенції загальних зборів співвласників, оскільки прийняття таких рішень відповідає меті утворення ОСББ за цим Законом - визначення порядку колективного управління спільним майном співвласниками.
8.21. Так, відповідно до пунктів 12, 13 частини другої статті 9 Закону України від 15 травня 2003 року №55-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, у тому числі відомості про органи управління юридичної особи та про її керівника. Формою заяви щодо державної реєстрації юридичної особи (крім громадських формувань та органів влади) (форма 2), затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 18 листопада 2016 року №3268/5, передбачено внесення відомостей про керівника юридичної особи. 
8.22. Отже, ще до державної реєстрації ОСББ воно повинне прийняти рішення про обрання членів правління ОСББ. Водночас відповідно до частини дев`ятої статті 10 Закону №2866-ІІІ таке повноваження належить до виключної компетенції загальних зборів співвласників як вищого органу управління ОСББ. Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що компетенція установчих зборів ОСББ не обмежується повноваженнями, визначеними частиною тринадцятою статті 6 Закону № 2866-ІІІ, а установчі збори вправі також приймати рішення, передбачені статтею 10 цього Закону, в тому числі рішення про затвердження кошторису, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.".
54.  Також Велика Палата Верховного Суду в указаній поставові вказала, що:
"8.39. Отже, рішення зборів співвласників щодо визначення розміру витрат на управління багатоквартирним будинком не може бути визнано недійсним тільки тому, що загальні збори співвласників відбулися у формі "установчих зборів", а не "загальних зборів", як це передбачено статтями 6, 10 Закону № 2866-ІІІ, оскільки така процедура не нівелює волевиявлення самих співвласників щодо складу витрат на утримання багатоквартирного будинку (кошторису), розміру та порядку здачі співвласниками внесків на утримання спільного майна у ньому.
8.40. З огляду на це Велика Палата Верховного Суду вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що включення до порядку денного установчих зборів співвласників питання про затвердження кошторису витрат на новостворене ОСББ і розміру внесків його співвласників з оформленням відповідного рішення зборів у складі загальних питань, що розглядалися установчими зборами співвласників багатоквартирного будинку, може бути самостійною підставою для визнання недійсним рішення зборів у зазначеній частині.
8.41. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що волевиявлення зборів співвласників багатоквартирного будинку не може спростовуватися з посиланням на "виключність компетенції установчих зборів співвласників" тільки щодо прийняття рішень про утворення ОСББ та затвердження його статуту, оскільки установчі збори є різновидом загальних зборів співвласників, до повноважень яких законодавцем віднесено прийняття усіх рішень з питань управління багатоквартирним будинком.".
55.  Правову позицію з приводу того, що установчі збори є різновидом загальних зборів співвласників, до повноважень яких законодавцем віднесено прийняття усіх рішень з питань управління багатоквартирним будинком, Верховний Суд підтримав також у постановах від 27.03.2024 у справі №910/6175/23 та від 13.12.2025 у справі №925/430/22.
56. З огляду на наведене та враховуючи, що у цій справі оскаржуване позивачкою рішення установчих зборів ОСББ "Морський 2021" щодо обрання правління ОСББ та голови правління стосувалося створення ОСББ як юридичної особи та могло бути включене до порядку денного, апеляційний суд обґрунтовано вважав, що заявлені позивачкою вимоги про визнання недійсним такого рішення є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
57. При цьому Суд враховує, що доводи скаржниці щодо незгоди з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.02.2022 у справі №910/5179/20, з посиланням на окремі думки суддів Великої палати Верховного Суду в указаній справі, не охоплюються визначеними скаржницею у цій справі №916/4721/24 підставами касаційного оскарження (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК, пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК, що корелюється з пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК) та не обґрунтовані іншими підставами касаційного оскарження, передбаченими пунктами 1, 2 частини другої статті 287 ГПК, а отже знаходяться поза межами поставлених перед Верховним Судом питань у межах цієї справи, зокрема з огляду на те, що (1) вказуючи на незгоду з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, скаржниця не просить від неї відступити; (2) окремі думки суддів Великої Палати Верховного Суду в силу норм ГПК не є правовими висновками.
Щодо доводів скаржниці в частині відхилення апеляційним судом її клопотання про витребування доказів
58. Під час розгляду справи в апеляційному суді позивачка звернулась до останнього з клопотанням про витребування доказів, у якому просила постановити ухвалу про витребування у голови правління ОСББ "Морський 2021":
- доказів повідомлення позивачки належним чином про дату установчих зборів зі створення ОСББ "Морський 2021";
- доказів участі позивачки у голосуванні на установчих зборах за пункт 4 порядку денного з проставленням підпису у графі особистий підпис.
59.  Обґрунтовуючи це клопотання, позивачка стверджувала, що (1) відповідач наполягає на належному повідомленні позивачки про дату установчих зборів та її участь у них шляхом головування, проте доказів на підтвердження таких обставин не надає; (2) позивачка не була присутня на зборах щодо створення ОСББ, підпис в опитувальному листі, на який посилається відповідач, їй не належить. Самостійно отримати ці докази від відповідача позивачка не має змоги, оскільки голова ОСББ не надає будь-які документи, які стосуються діяльності об`єднання.
60. Відповідач надав заперечення на вищевказане клопотання позивачки, вказуючи на те, що таке клопотання не заявлялось під час розгляду справи у суді першої інстанції, відповідно докази, які просить витребувати позивачка, не були предметом дослідження в місцевому суді.
61. Стаття 80 ГПК чітко врегульовує порядок та строк подання доказів.
62. Так, частини друга, четверта та п`ята визначають, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. 
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
63. Відповідно до частин першої, другої статті 81 ГПК учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:
1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);
2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;
3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;
4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;
5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
64. Відповідно до сталої практики Верховного Суду докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована. При цьому докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи (постанова Верховного Суду у справі №910/16181/18 від 27.06.2023).
65. Частина восьма статті 80 ГПК містить імперативну заборону суду приймати до розгляду докази, якщо вони подані не у встановлений судом строк. Особа має письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (постанова Верховного Суду у справі №910/7381/21 від 11.10.2023).
66. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 269 ГПК).
67. Отже, прийняття нових доказів в суді апеляційної інстанції або їх витребування, без дотримання порядку, визначеного нормами ГПК, матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
68. Сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" (заява №3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
69. Як встановив апеляційний суд, звертаючись із цим позовом до суду першої інстанції, позивачка визначила його предмет позову - визнання протиправним (незаконним) та скасування рішення порядку денного №4 установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, підставу такого позову - обрання до правління ОСББ та головою правлінні особи, яка не є співвласником багатоквартирного будинку; прийняття установчими зборами рішень, які належать до виключної компетенції загальних зборів.
70. При цьому позивачка як на підставу заявлених позовних вимог взагалі не посилалась на обставини неповідомлення її про проведення оспорюваних установчих зборів, участі у голосуванні на таких зборах тощо, відповідно, встановлення обставин повідомлення/неповідомлення позивачки про проведення установчих зборів, її участь у таких зборах, голосування на них, та, відповідно, перевірка їх доказами, не є предметом дослідження у цій справі.
71. Згідно з статтею 76 ГПК належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
72. З урахуванням наведеного Суд вважає цілком законними та обґрунтованими висновки апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення клопотання позивачки про витребування доказів, які не стосуються предмета доказування у цій справі.
73. Скаржниця за текстом касаційної скарги такі висновки жодним чином не спростовує, наведені нею доводи в цій частині фактично зводяться до незгоди з встановленими апеляційним судом обставинами, з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками суду, які покладені в основу оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позову.
74. За таких обставин відсутні підстави вважати такими, що порушують норми процесуального права, дії суду апеляційного суду, який відхилив клопотання скаржниці про витребування доказів, що, в свою чергу, свідчить про те, що наведена скаржницею в цій частині підстава касаційного оскарження (пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК, що корелюється з пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК) не отримала підтвердження під час касаційного провадження у цій справі.
75. При цьому Суд звертає вагу на те, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.
76. Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішеннях, не свідчить про їх незаконність.
Щодо доводів скаржниці в частині поновлення апеляційним судом строку на апеляційне оскарження
77. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
78. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбаченого пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції. Забезпечення права на апеляційний перегляд справи - одна з конституційних засад судочинства - спрямоване на гарантування ефективного судового захисту прав і свобод людини і громадянина з одночасним дотриманням конституційних приписів щодо розумних строків розгляду справи, незалежності судді, обов`язковості судового рішення тощо (абзац 13 підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 №4-рн/2019).
79. Право на апеляційний перегляд справи, передбачене пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, є гарантованим правом на перегляд у суді апеляційної інстанції справи, розглянутої судом першої інстанції по суті (абзац 8 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 17.03.2020 №5-р/2020).
80. Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.
81. Реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судових рішень ставиться в залежність від положень процесуального закону - ГПК, який регламентує порядок здійснення господарського судочинства.
82. Згідно з частиною першою статті 254 ГПК учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
83. За приписами частини першої статті 256 ГПК апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
84. Відповідно до частини другої статті 256 ГПК учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина друга статті 256 ГПК).
85. Як встановив апеляційний суд, оскаржуване рішення суд першої інстанції ухвалив 28.05.2025, повний текс склав та підписав 09.06.2025, відповідно, строк на його оскарження спливає 30.06.2025, з урахуванням вихідних, неробочих днів.
Оскаржуване рішення було доставлено до електронного кабінету апелянта - 13.06.2025 о 14:22.
86.  З апеляційної скаргою скаржник звернувся до суду апеляційної інстанції 04.07.2025, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, водночас апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що з повним текстом оскаржуваного рішення відповідач ознайомився лише 16.06.2025.
87. Питання поновлення процесуальних строків врегульовано нормами статті 119 ГПК, згідно з частиною першою якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
88. З огляду на наведене, врахувавши, що апелянт звернувся з апеляційною скаргою до суду 04.07.2025, тобто з незначним пропуском строку на подання апеляційної скарги після отримання повного рішення суду (1 календарний день), апеляційний суд вважав за можливе задовольнити клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 28.05.2025.
НОМЕР_5. Доводи скаржниці стосовно того, що таке поновлення є безпідставним з огляду на введене судом нове поняття "незначний пропуск строку на подання апеляційної скарги" Суд відхиляє, так як ГПК не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили його пропуск. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
90. Проте скаржниця за текстом касаційної скарги не доводить, що в цьому випадку обставина ознайомлення з повним текстом рішення 16.06.2025 та незначний пропуск строку на апеляційне оскарження (1календарний день) не можуть у сукупності бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, врахувавши які, апеляційний суд, діючи у межах своїх дискреційних повноважень, вважав за можливе поновити апелянту відповідний строк.
91. Зокрема, скаржниця не доводить незаконність таких висновків у контексті обов`язку суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з дотриманням принципу розумності та пропорційності, з метою уникнення надмірного формалізму з додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на апеляційне оскарження судового рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
92. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
93. Згідно із статтею 309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
94. За результатами касаційного перегляду Верховний Суд не встановив неправильного застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена за результатами повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи і підстав для її зміни чи скасування, за мотивів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд не вбачає.
Розподіл судових витрат 
95. За загальним правилом статті 129 ГПК у зв`язку із відмовою у задоволенні касаційної скарги, судовий збір за її подання покладається на скаржницю.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В : 
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 у справі №916/4721/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий С.В. Бакуліна

Судді О.Р. Кібенко 

В.І. Студенець