Виноградівський районний суд Закарпатської області 
______________________________________________________________
Справа № 299/6315/25
Номер провадження 3/299/2597/25

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 року м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо В.В. з участю особи, яка притягується до адміністративної діяльності ОСОБА_1 розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з відділу Державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 17 грудня 2025 року № ПП015153, ОСОБА_1 17.12.2025 року о 07 год. 50 хв. в м.Виноградів по вул.Копанська на транспортному засобі «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі без одержання ліцензії на перевезення пасажирів, яка передбачена п.24 ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 , заперечив обставини викладені в протколі про адміністративне правопорушення. Пояснив, що офійно здійснює діяльність з перевезення пасажирів на таксі. Є зареєстрований як фізична особа – підприємець, отримав відповідну ліцензію Серії АВ № 536949 від 25.05.2010 року, з необмеженим строком її дії. Про вказані обставини повідомив працівників Державної служби України з безпеки на транспорті, однак останні не взяли до уваги його пояснення та надані ним дозвільні документи, та склади відносно нього протокол 
Заслухавши пояснення, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.
Згідно з ч.1 ст.164 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.
Відповідно до ст. 58 ГК України, суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.
У ст. 3 Господарського Кодексу України під поняттям господарської діяльності розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.
Виходячи положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя повинен вирішити наступні питання: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
При цьому при вирішенні зазначених питань суддя повинен керуватися насамперед принципом презумпцією невинуватості, тобто ОСОБА_1 не повинен доводити свою невинуватість, а навпаки, вина останнього повинна бути доведена органом, який склав адміністративний матеріал.
В той же час, ОСОБА_1 , в судовому засіданні на підтвержєення його заперечень надано, копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, про його реєстрацію як ФОП, копію Витягу № 2507183400116 з реєстру платників єдиного податку з переліком виду господарської діяльності КВЕД – надання послуг таксі, копію ліцензії Серії АВ № 536949 від 25.05.2010 року, з необмеженим строком її дії.
В той же час з досліджених судом матеріалів справи, судом встановлено, що посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопрушення не надано жодного доказу того, що ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі без одержання ліцензії на перевезення пасажирів, яка передбачена п.24 ст.7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності».
Відповідно до вимог діючого законодавства, а саме ст.ст.9, 33, 245, 252 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».
А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо. Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що суду не було надано належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, у зв`язку з чим провадження по справі необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 164, 247, 283-285 КУпАП, суддя, 

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через Виноградівський районний суд Закарпатської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. 

Суддя	Леньо В. В.