ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/4332/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2025 року (головуючий суддя Новікова І.В.) 
в адміністративній справі №280/4332/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,- 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.07.2024 по справі №280/4332/24 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 , зокрема вирішено зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23.02.2017 по 20.07.2017 із встановлення для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу) – січень 2008 року.
29.05.2025 від представника позивача до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій встановити судовий контроль за виконанням рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/4332/24, а також зобов`язати відповідача подати до суду письмовий звіт про виконання зазначеного рішення.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю – відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що фактично не повне виконання рішення суду зумовлено лише відсутністю виділення відповідачу додаткових асигнувань на відповідні цілі, відтак відповідачем вживаються залежні від нього дії спрямовані на виконання рішення суду, а відтак зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду не буде сприяти пришвидшенню його виконання.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви. 
Вказує, що направлення листа до фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 не є достатнім для вжиття завершальних заходів з виконання рішення суду у цій справі. При цьому ведення переписки між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, яка не забезпечує реальне виконання рішення суду, не можуть вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання. При цьому, що невиплата належного грошового забезпечення, яка обґрунтована відсутністю цільових бюджетних коштів, не може бути свідченням повного виконання судового рішення, оскільки при цьому порушується гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ у справі “Кечко проти України” від 08.11.2005 року).
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Відповідно до статті 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу.
Поряд з тим, суд зауважує, що такий захід судового контролю підлягає до застосування у разі не виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду без наявності на те поважних причин.
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі №806/2143/15 звертав увагу, що норма статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. 
При цьому, підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у Кодексу адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувана шляхом подання позову. 
Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. 
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. 
З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.
Таким чином, метою застосування до суб`єкта владних повноважень судового контролю за виконанням рішення суду є дисциплінування боржників з метою своєчасного, якісного та належного виконання рішення суду, що набрало законної сили.
При цьому, з аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. 
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). 
Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).
Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).
Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. 
Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до приписів частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. 
Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». 
Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, що надані відповідачем до матеріалів справи докази підтверджують те, що відповідачем вживаються залежні від нього заходи спрямовані на виконання рішення суду, що набрало законної сили.
Так, відповідачем вчинені наступні дії для повного виконання рішення суду: 
складено та підписано довідку-розрахунок щодо нарахування коштів за рішенням суду на загальну суму 19073,86 гривень (у т.ч. 2000,00 грн. правнича допомога); 
подано клопотання в адресу фінансово – економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) від 03.12.2024 №681/185/2691/пс щодо клопотання перед Командувачем Повітряних Сил Збройних Сил України для виділення фінансового ресурсу для виконання зазначеного рішення суду в сумі 19073,86 гривень; 
отримано дозвіл Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 06.12.2024 №10589/пз; 
подана заявка на фінансування до фінансово-економічного управління розпорядника коштів 2-го ступеня за вихідним від 06.12.2024 №692фес, у тому числі щодо виділення коштів для виконання рішення суду по справі №280/4332/24 за КЕКВ 2800 в сумі 19073,86 гривень, з них для виплати основного боргу 17073,86 гривень, для оплати правничої допомоги в сумі 2000,00 гривень (додаток 2 – розрахунок на грудень 2024 року); 
подана заявка на фінансування до фінансово-економічного управління розпорядника коштів 2-го ступеня за вихідним від 09.01.2025 №8фес, у тому числі щодо виділення коштів для виконання рішення суду по справі №280/4332/24 за КЕКВ 2800 в сумі 19073,86 гривень, з них для виплати основного боргу 17073,86 гривень, для оплати правничої допомоги в сумі 2000,00 гривень; 
подана заявка на фінансування до фінансово-економічного управління розпорядника коштів 2-го ступеня за вихідним від 08.02.2025 №34фес, у тому числі щодо виділення коштів для виконання рішення суду по справі №280/4332/24 за КЕКВ 2800 в сумі 19073,86 гривень, з них для виплати основного боргу 17073,86 гривень, для оплати правничої допомоги в сумі 2000,00 гривень.
Матеріалами справи підтверджується, що фактично не повне виконання рішення суду зумовлено лише відсутністю виділення відповідачу додаткових асигнувань на відповідні цілі.
Наведене дає підстави для висновку, що відповідачем вживають залежні від нього дії спрямовані на виконання рішення суду, а відтак зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду не буде сприяти пришвидшенню його виконання.
Оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду, тому колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу ухвали суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись ст.ст. 382, 370 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2025 року – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття 28.11.2025 та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко