Провадження № 2-а/742/12/26 
Єдиний унікальний № 742/1545/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м.Прилуки 
Прилуцький міськрайонний суду Чернігівської області в складі головуючого судді Коваленко А.В., за участі секретаря судового засідання Риндя Л.А., розглянувши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-  
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №26 від 21 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Свої вимоги аргументує тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №26 від 21 лютого 2025 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за 
правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень.
Позивач з оскаржуваною постановою не погоджується, так як вважає її винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права з оглядом на наступне.
Начальником відділення обліку мобілізаційної роботи-заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 було складено протокол №49 від 13 лютого 2025 року.
Зазначений протокол ОСОБА_1 не підписував та не відмовлявся від підписання, оскільки в документі відповідна відмітка відсутня.
 Таким чином, як вважає позивач порушено процедуру складання протоколу про адміністративне правопорушення, та постанова винесена на підставі такого протоколу не може вважатися правомірною й підлягає скасуванню в судовому порядку.
19.12.2025 року від представника  ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_4 , надійшов відзив на позовну заяву, просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, зазначивши наступне: повістка (відправлення № 0610218900774) була повернута відправнику з довідкою про причини повернення/досилання в якій містяться відмітки «повертається» та «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 22 Закону України від
21.10.1993 № 3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі – Закон №
3543) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру
комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для
взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх
призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Частиною третьою наведеної статті Закону №3543 також передбачено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та
соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та
строк.
Таким чином, оповіщення ОСОБА_1 було здійснено належним чином, згідно вимог Порядку № 560 та він у визначений час не прибув у встановлене місце. Внаслідок цього, стосовно нього в службових даних ЄДРПВР з 23.01.2025 було зроблено запис «порушник військового обліку».
В обгрунтування своїх вимог позивач не наводить чітких конкретних
обгрунтувань та доказів на неправомірність винесення оскаржуваної ним постанови.
Як свідчить інформація з ЄДРПВР про порушення позивачем військового обліку, його було доставлено 13.02.2025 на підставі згенерованого системою відповідного
звернення до відділення поліції №2 (м.Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області для складання протоколу, що і було зроблено.
В подальшому, представником ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення від
13.02.2025 № 49. В ньому було зафіксовано порушення вимог абз.2 ч.1 та абз.8 ч.3
Закону України від 21.10.1993 № 3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині не явки за повісткою.
Протокол був складений в присутності позивача. Про зазначене вказують такі
обставини.
 Протокол містить надані пояснення. Також у ньому міститься перелік
документів, що до нього додаються: копія паспорта, копія ІПН, поштове повідомлення з повісткою.
При оформленні протоколу представник ІНФОРМАЦІЯ_3 має ідентифікувати особу, а також для протоколу мають бути надані копії документів на підтвердження особистості. Отже такі документи були пред`явлені, позивачем було надано копії паспорта та свого ідентифікаційного коду, які його ж рукою були свого часу і завірені. І почерк на завірених копіях документів та у поясненні збігається.
Крім цього, позивач сам подав до суду копію протоколу, яка була йому вручена при складанні протоколу згідно вимог Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.01.2024 за № 36/41381.
Отже йому відома була дата розгляду відповідного протоколу, на який він не з`явився, щоб реалізувати права, передбачені статтею 268 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.
Наведені позивачем обставини (дата отримання оскаржуваної постанови) різняться із вимогами щодо механізму оскарження, передбаченого ч.2 ст.286 КАСУ (оскарження протягом десяти днів з дня ухвалення рішення). Рішення по протоколу було ухвалено 21 лютого 2025 року, а в позовній заяві позивач зазначає, що постанову ним було отримано 28 лютого 2025 року, відтак на його думку крайнім днем для оскарження він вважає 10 березня 2025 року.
Слід звернути увагу і на ті обставини, що протокол за своїм змістом не є актом суб`єкта владних повноважень, оскільки не визначає для нього обов`язкові правила
поведінки. В ньому лише фіксується адміністративне правопорушення з метою в
подальшому винесення по ньому відповідного акта суб`єктом владних повноважень.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 03 грудня 2025 року поновлено строк для звернення до суду з адміністративним позовом та призначено розгляд справи на 10 год. 30 хв. 19 грудня 2025 року.
19 грудня 2025 року судове засідання відкланено на 08 год.10 хв.15 січня 2026 року у зв`язку з неявкою всіх учасників по справі. 
ІІІ. Позиції сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судовому засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
13 лютого 2025 року начальником віділення обліку мобілізаційної роти-заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_3 складено протокол №49, відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
Згідно протоколу 13.02.2025 року працівниками відділення поліції №2 Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівській області до ІНФОРМАЦІЯ_2 було доставлено військовозобов?язаного громадянина  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який розшукувався за порушення законодавства: про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою зареєстрованого місця проживання, вказаною в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов?язаних та резервістів, а саме: АДРЕСА_1 , було відправлено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.01.2025 року о 09:00 год. Проте, 16.01.2025 року вищевказане поштове відправлення було повернуто ІНФОРМАЦІЯ_6 з відміткою про відсутність особи за вказаною адресою проживання. Крім того у зазначеній повістці дату та час громадянин ОСОБА_1 не  з?явився, чим порушив вимоги абз.2 ч.1 та абз.8 ч.3 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку», що є адміністративним правопорушенням відповідно до вимог ч.3 ст.210-1 КУпАП(а.с.153).
21 лютого 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_2 виніс постанову №26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень.
Постановою встановлено, що 31.12.2024 року засобами поштового зв`язку військовозобов`язаному громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою зареєстрованого місця проживання, вказаною в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме АДРЕСА_1 , було відправлено повістку №1603610 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 13.01.2025 року о 9:00 годині. 
16.01.2025 року вищевказане поштове відправлення було повернуто  ІНФОРМАЦІЯ_4 з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання.
13 лютого 2025 працівниками відділення поліції №2 Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівській області до ІНФОРМАЦІЯ_2 було доставлено військовозобов?язаного громадянина  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який розшукувався за порушення законодавства: про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
ОСОБА_1 пояснив, що повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 не отримував, оскільки фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с.157-158).
З повістки №1603610, адресованої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вбачається, що позивача викликано за адресою: АДРЕСА_3 , для уточнення даних при ІНФОРМАЦІЯ_8 (Ічня) 13.01.2025 о 09:00 годині. Повістка містить відмітку про накладення ОСОБА_5 31.12.2024 року кваліфікованого електронного підпису та QR-код для перевірки чинності повістки(а.с.155 зворот – а.с.156).
До повістки, АТ «Укрпошта» 31.12.2024 року оформлено опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення №0610218900774 форми 107П, відправником у якому зазначено ОСОБА_5 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0610218900774 форми 119, у якому відсутня розписка про одержання.
З копії поштового конверту адресату ОСОБА_1 з нанесеним на нього номером поштового відправлення №0610218900774 та довідки АТ «Укрпошта» про причини повернення/досилання форми 20, доданої до поштового конверту, вбачається, що 16.01.2025 року поштове відправлення повертається з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»(а.с.156-а.с.156 зворот).
З довідки від 04.03.2025 року виданої ІНФОРМАЦІЯ_9 вбачається, що ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (виховує трьох дітей віком до 18 років) на строк до 08.05.2025 року(а.с.10).
 V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію встановлена статтею 210-1 КУпАП.
За ч.1 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч.3 наведеної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Спеціальним законом, який визначає, зокрема обов`язки громадян щодо здійснення мобілізації в особливий період, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543/зі змінами та доповненнями згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11.04.2024).
За визначенням абзацу 5 ч.1 ст.1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24.02.2022, який триває і досі.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-IX затверджено Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і досі.
Відтак, з цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.22 Закону № 3543 громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Крім того, в абз.7 ч.3 ст.22 Закону № 3543, зазначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Отже, у громадян України, у тому числі у військовозобов`язаних, яким є позивач, існує обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.
Разом з цим, в разі не виконання обов`язку громадян щодо прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах відповідальність настає відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який затверджений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 (далі Порядок).
У п.41 Порядку зазначено, що резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Відтак, зазначеним Порядком врегульований порядок оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до вимог якого у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку) особи вважається днем отримання такого поштового відправлення (повістки).
Як підтверджується матеріалами справи, що копією повістки №1603610 від 31.12.2024 року, надісланої засобами поштового зв`язку, засвідчується, що вона була надіслана ОСОБА_1 та відповідно до довідки Ф20 «про причини повернення поштового відправлення» повернута 16.01.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) у зв`язку з відсутністю адресата за місцем свого проживання.
З аналізу наведених норм вбачається, що повернення поштового відправлення із відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання є належним доказом вручення повістки.
Постановою КМУ №1147 від 08.10.2024 «Про внесення змін до Правил надання послуг поштового зв`язку» внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.
Згідно п.82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 15.03.2009, передбачено, зокрема, що «Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Згідно інформації про рух поштового відправлення (повістки) відсутні дані про інформування позивача як адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або залишення працівником пошти повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
В силу пункту 6.12.3 Регламенту внутрішньої поштової кореспонденції, затверджений наказом АТ “Укрпошта” від 28.12.2023 № 6668, рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Адресат (одержувач) власноруч проставляє своє прізвище та підпис у аркуші ф.8 чи іншому документі, за яким здійснюється вручення. На бланку повідомлення про вручення адресат (одержувач) у відповідному місці зазначає дату вручення рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», розписується та зазначає своє прізвище та ініціали або ім`я та прізвище.
Згідно із пунктом 6.12.4. Регламенту, у разі відсутності адресата (одержувача), за зазначеною на рекомендованому листі з позначкою «Повістка ТЦК» адресою, працівник ОПЗ інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» ф.22а, де додатково проставляє позначку «Повістка ТЦК», як вказано на рис.16. В аркуші ф.8 проставляє відмітку про причину невручення, на зворотному боці відправлення зазначає дату вкладання повідомлення ф.22а до абонентської поштової скриньки.
Відповідно до пункту 6.16 Регламенту інформація щодо вручення рекомендованої письмової кореспонденції, в тому числі з повідомленням про вручення, заноситься до автоматизованої системи.
З матеріалів справи не можливо встановити наявність чи відсутність на конверті із повісткою контактний номер телефону позивача, що у свою чергу, унеможливлює стверджувати про належне чи не належне виконання обов`язку листоноші інформувати адресата про надходження повістки засобами телефонного зв`язку.
Разом з цим, в матеріалах справи відсутня копія повідомлення ф.22, із проставленням позначки «Повістка ТЦК», відмітки про причину невручення, та зазначенням на зворотному боці відправлення дати вкладання повідомлення ф.22а до абонентської поштової скриньки.
Відтак, в матеріалах справи відсутні докази щодо здійснення спроб вручення повістки ОСОБА_1 шляхом телефонного дзвінку на його мобільний номер або шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» ф.22а, де додатково проставляється позначка «Повістка ТЦК».
В контексті наведеного, суд вважає за доречне звернути увагу на суттєвий розмір штрафу, що у свою чергу, покладає на ІНФОРМАЦІЯ_9 , вимогу належним чином пересвідчитись у сповіщенні особи про необхідність прибути за викликом. Підставою для накладення адміністративного стягнення може бути визнана виключно умисна поведінка направлена на ухилення від обов`язку прибути по повістці. 
Відсутність доказів обізнання особи про існування повістки, за умови її добросовісної поведінки, не може бути підставою для накладення адміністративного стягнення.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність доказів в даній справі факту належного оповіщення позивача про необхідність з`явитись 13.01.2025 об 09 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) з метою уточнення даних.
Суд констатує, що невиконання органом поштового зв`язку своїх обов`язків та не здійснення відповідачем перевірки належного оповіщення військовозобов`язаного про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), не може покладати на ОСОБА_1 .
Обставини неналежного повідомлення позивача про явку за повісткою, ОСОБА_1 вказував при складання протоколу, але обставини належності повідомлення позивача про отримання повістки не були перевірені уповноваженою особою під час винесення постанови.
Доводи позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення складався за його відсутності, суд не приймає до уваги , оскільки з дослідженого в судовому засіданні протоколу вбачається, що останній містить підпис позивача.
З урахуванням встановлених судом обставин щодо відсутності доказів належного повідомлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у відповідача були відсутні правові підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
ІНФОРМАЦІЯ_9 не довів належних та допустимих доказів факту повідомлення позивача про виклик та наявності у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не перевірив доказів щодо належного сповіщення позивача, маючи при цьому реальну можливість, що тягне за собою скасування оскаржуваної постанови і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
VI.Судові витрати.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, або підготовкою до розгляду справи.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при подачі позову сплатив судовий збір в розмір 605 гривень 60 копійок, а тому витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних коштів. 
Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити. 
Скасувати постанову №26 від 21 лютого 2025 року тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2  про накладення на ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО