РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/4744/25 
02 лютого 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Грипіч Л. А. 
з участю секретаря Вознюк Ю. В. 
розглянувши у підготовчому засіданні в місті Костопіль за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Костопільської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей з матір`ю
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з матір`ю.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що з 15.09.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак спільне подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на життя та ставлення до життєвих ситуацій. З початку 2023 року шлюбні відносини погіршилися, що призвело до їх фактичного припинення у листопаді 2023 року.
У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачка прийняла остаточне рішення розірвати шлюб, оскільки вважає, що він існує лише формально та суперечить її інтересам і правам дітей. Наразі діти проживають з матір`ю, яка самостійно займається їх вихованням. Заперечень щодо місця проживання дітей з боку відповідача немає. Проте позивачка вимушена звернутися до суду для юридичного визначення місця проживання дітей, оскільки це дозволить реєструвати їхнє місце проживання без обов`язкової згоди батька. Зокрема, донька досі не має зареєстрованого місця проживання через ухилення відповідача від погодження дій у застосунку «Дія» або особистої явки до ЦНАП Костопільської міської ради.
З урахуванням вищенаведеного, у зв`язку з неможливістю збереження шлюбу, позивачка просила суд розірвати його в судовому порядку та визначити місце проживання спільних із відповідачем малолітніх дітей з матір`ю 
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 26.11.2025 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
У підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник — адвокат Добродій О. М. — не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник — адвокат Філатова А. В. — у підготовче засідання також не з`явилися, подали до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнали у повному обсязі та просили проводити розгляд справи за їх відсутності.
Третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Костопільської міської ради в судове засідання не з`явилася, клопотали перед судом про розгляд справи у їх відсутності. У відповідності до ч.5 ст.19 СК України подали до суду письмовий Висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (затвердженим рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради № 9 від 29.01.2026). 
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. Згідно з ч. 4 цієї ж статті, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 
Враховуючи, що розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
З матеріалів справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.09.2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області (актовий запис № 190), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 22.06.2017 року.
Від спільного подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 15 вересня 2017 року, виданим Костопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненської області, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 12.01.2023 року, виданим Костопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 
Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладання шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.
Судом встановлено, що сторони з листопада 2023 року не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо один від одного, між ними відсутнє взаєморозуміння, кожен веде незалежний один від одного спосіб життя, шлюб має формальний характер, тобто сторони не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано.
Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, є порушенням їх прав на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами для розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. 
Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання малолітніх дітей, суд враховує таке.
У питанні визначення місця проживання малолітніх дітей сторони дійшли згоди, оскільки відповідач визнав позов.
Так, відповідно до частини 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.
Згідно 3 п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За принципом ст.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. 
Згідно з Висновком органу опіки та піклування (затвердженим рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради № 9 від 29.01.2026), враховуючи психологічний стан дітей, потребу в стабільності та їхні найкращі інтереси, орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом із матір`ю — ОСОБА_1 . 
За таких обставин суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно приписів ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
При поданні позову до суду позивачем сплачено 1211,20 грн. судового збору, що підтверджується копією платіжної інструкції №ПН135535С1 від 12.11.2025 року.
Таким чином, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.  
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 24, 105, 110, 112, 160 СК України, ст. ст. 10, 11, 12, 81, 141, 142,200, 206, 247, 258, 265, 274, 279 ЦПК України, суд  
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей — задовольнити повністю.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 15 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 190.
Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю — ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені останнім на оплату судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, сплачений при поданні позову до суду згідно платіжної інструкції №ПН135535С1 від 12.11.2025 року.  
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:
ОСОБА_1  (жителька             АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач:
ОСОБА_2 , (житель           АДРЕСА_2 ), РНОКПП: НОМЕР_5 .

Повне рішення складено
06 лютого 2026 року.  

Суддя	Л. А. Грипіч