ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/82/26
06 лютого 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови, 
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – ГУ ПФУ, позивач) звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – Відділ, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови держаного виконавця Відділу від 29.12.2025 ВП №70838148 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваною постановою протиправно накладено штраф за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі №500/2941/22, яке набрало законної сили 20.12.2022, і яким зобов`язано ГУ ПФУ нарахувати і виплатити ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
ГУ ПФУ зазначає, що постановою державного виконавця Відділу від 24.01.2023 відкрито виконавче провадження, після чого боржником у цьому виконавчому провадженні направлялася інформація про зупинення виконання рішення у цій справі до закінчення його перегляду у касаційному порядку на підставі ухвали Верховного Суду від 06.02.2023 (лист від 22.02.2023); про виконання рішення суду та проведення нарахування стягувачу недоплаченої грошової допомоги до 5 травня у 2022 році з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги (листи від 13.10.2023, від 17.07.2025).
Ще позивач посилається на Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 № 902 (далі – Порядок), який визначає дотримання пріоритетності напрямів спрямування бюджетних коштів. При цьому, черговість виконання рішень визначається боржником за датою їх надходження до боржника; розподіл бюджетних коштів між боржниками здійснюється Мінсоцполітики з дотриманням пріоритетності напрямів пропорційно потребі в забезпеченні виконання рішень; Мінсоцполітики після надходження від Пенсійного фонду України інформації про потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень за грошовими зобов`язаннями за напрямами, зазначеними у підпунктах 2, 3-1 , 4 та 5 пункту 5 Порядку, перераховує бюджетні кошти на окремий рахунок Пенсійного фонду України, відкритий в АТ “Ощадбанк”.
Позивач з огляду на те, що грошова допомога нарахована стягувачу, а її виплата залежить від наявності бюджетних коштів вважає, що виконав рішення суду в межах своїх повноважень, тому відсутні підстави для винесення постанови про накладення штрафу.
Ухвалою суду від 21.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, з урахуванням особливостей, визначених §2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
У строк, встановлений судом, надійшов відзив на позовну заяву, відповідач позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
У відзиві відповідач зазначає, що рішення суду виконано боржником не в повному обсязі, а тому 29.12.2025 державним виконавцем прийнято рішення про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн. Станом на 29.12.2025 рішення суду боржником не виконано. Вважає, що під час винесення спірної постанови про накладення штрафу відповідач діяв у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження», оскільки станом на день винесення постанови про накладення штрафу рішення суду не виконане, адже боржником не вжито всіх можливих заходів, спрямованих на виконання рішення суду.
В додаткових поясненнях позивач повідомив, що сума разової грошової допомоги, яка підлягає до виплати складає 11566,00 грн, Головне управління надало відомості з підсистеми «Реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України про внесення рішення у справі №500/2941/22 до автоматизованої бази даних з метою його виконання при наявності бюджетних коштів.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
Тернопільським окружним адміністративним судом 02.01.2023 видано виконавчий лист у справі №500/2941/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
На підставі заяви стягувача державним виконавцем Відділу 24.01.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70838148 з виконання виконавчого листа №500/2941/22, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 02.01.2023. У цій постанові встановлено боржнику строк виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.
ГУ ПФУ листом від 22.02.2023 №1900-0902-5/7178 повідомило державного виконавця Відділу про те, що ухвалою Верховного Суду в складі колегії судів Касаційного адміністративного суду від 06.02.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ПФУ на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2022 у справі 500/2941/22 та зупинено виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 у справі № 500/2941/22 до закінчення його перегляду у касаційному порядку.
Надалі листом від 13.10.2023 №1900-0902-5/44016 ГУ ПФУ повідомило відповідача про те, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду 22.09.2022 у справі №500/2941/22 проведено нарахування стягувачу недоплаченої грошової допомоги до 5 травня у 2022 році з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
Державним виконавцем направлено боржнику вимогу №9301/031-23 від 11.07.2025, якою на підставі статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” зобов`язано ГУ ПФУ виконати вимоги виконавчого листа №500/2941/22 від 02.01.2023, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом.
Листом від 17.07.2025 №1900-0802-5/33712 ГУ ПФУ повторно повідомило державного виконавця Відділу про нарахування стягувачу недоплаченої грошової допомоги до 5 травня у 2022 році з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги на виконання рішення суду. Окрім того, боржником наведені пояснення щодо порядку виплати грошової допомоги до 5 травня як в цьому листі, так і в попередньому, такого змісту.
Органами Пенсійного фонду України разова грошова допомога ветеранам війни до 5 травня нараховувалась та виплачувалась у розмірі та порядку, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 № 540 «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» в межах бюджетних призначень.
Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, зокрема забезпечення виконання грошових зобов`язань щодо виплати ветеранам війни разової грошової допомоги до 5 травня, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 902 від 26.08.2021.
Відповідно до Порядку бюджетні кошти спрямовуються з дотриманням такої пріоритетності напрямів, зокрема, забезпечення виконання грошових зобов`язань щодо виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, визначених Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та “Про жертви нацистських переслідувань”, боржниками у виконанні яких визначено регіональні органи соціального захисту населення, районні органи соціального захисту населення, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат, територіальні органи Пенсійного фонду України, а також відшкодування моральної шкоди та судових витрат. Черговість виконання рішень визначається боржником за датою їх надходження до боржника, в межах однієї дати - за датою набрання рішенням законної сили, якщо рішення, які виконуються за датою набрання ними законної сили, прийнято стосовно декількох позивачів, за прізвищами в алфавітному порядку.
Боржник формує окремі списки за черговістю виконання рішень відповідно до пріоритетності спрямування коштів, визначеної пунктом 5 цього Порядку.
Розподіл бюджетних коштів між боржниками здійснюється Мінсоцполітики з дотриманням пріоритетності напрямів пропорційно потребі в забезпеченні виконання рішень на підставі інформації, наданої Пенсійним фондом України за встановленою Мінсоцполітики формою.
Пенсійний фонд України розподіляє бюджетні кошти між Пенсійним фондом України та його територіальними органами з дотриманням пріоритетності їх спрямування пропорційно потребі за списками, сформованими на підставі рішень.
Пенсійний фонд України формує інформацію про потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень за грошовими зобов`язаннями за напрямами, зазначеними у підпунктах 2, 3-1, 4 та 5 пункту 5 цього Порядку, підготовлену відповідно до пріоритетності з дотриманням черговості їх виконання за встановленою Мінсоцполітики формою, та подає щомісяця до 10 числа Мінсоцполітики таку інформацію.
Мінсоцполітики після надходження від Пенсійного фонду України інформації про потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень за грошовими зобов`язаннями за напрямами, зазначеними у підпунктах 2, 31, 4 та 5 пункту 5 Порядку, перераховує бюджетні кошти на окремий рахунок Пенсійного фонду України, відкритий в AT “Ощадбанк».
29.12.2025 головним державним виконавцем Відділу прийнято постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа №500/2941/22 від 02.01.2023, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, та накладено на боржника Головне управління штраф у розмірі 5100 грн. 
Надалі державним виконавцем направлено боржнику нову вимогу №13625/03.1-25 від 29.12.2025 про зобов`язання виконати вимоги виконавчого листа №500/2941/22 від 02.01.2023, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУ ПФУ нарахувати і виплатити ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
Не погоджуючись із постановою державного виконавця про накладення штрафу від 29.12.2025, позивач у межах строку, визначеного статтею 287 КАС України, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі правові положення.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII “Про виконавче провадження”.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів” (частина перша статті 5 Закон №1404-VIII).
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (пункт перший частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).
Частинами першою, п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з частиною першою статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закон №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Водночас, відповідно до частини третьої наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закон №1404-VIII).
Частина четверта статті 19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій частина восьма статті 19 цього ж Закону).
Предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесена в межах процедури виконання судового рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII. Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. 
Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.
Спірна постанова містить посилання на статті 63 та 75 Закону №1404-VIII як на правову підставу накладення штрафу.
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. 
Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Такі висновки щодо застосування норм права стосовно питання відповідальності боржника у виконавчому провадженні викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі №420/70/19 та відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України застосовуються судом при вирішенні даної справи.
Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду, виконавчого листа у справі №500/2971/22 та вимоги державного виконавця виконати рішення суду боржником було повідомлено державного виконавця про здійснення ГУ ПФУ нарахування ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. Сума заборгованості становить 11566,00 грн, яка буде виплачена після надходження бюджетних коштів від Мінсоцполітики на окремий рахунок Пенсійного фонду України.
В обґрунтування поважності причин невиконання рішення суду в частині виплати грошових коштів в позовній заяві позивач також посилається на відсутність відповідного бюджетного фінансування.
В свою чергу державний виконавець дійшов висновку про наявність підстав для застосування до боржника штрафу з огляду на невиконання рішення суду у встановлені строки без поважних причин.
Перевіряючи доводи сторін щодо наявності підстав для відповідальності позивача як боржника у виконавчому провадженні №70838148, суд враховує, що його невиконання пов`язується з відсутністю бюджетних коштів.
Статтями 21, 23, 25, 30 Бюджетного кодексу України визначено, що державна установа (організація), яка фінансується за рахунок коштів державного бюджету, відповідає за своїми зобов`язаннями лише при наявності відповідних бюджетних призначень, виділених виключно на ці цілі для погашення певної заборгованості.
Стаття 116 Бюджетного кодексу України визначає порушенням бюджетного законодавства порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.
Отож, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Пунктом 1 Порядку використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 № 540 «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»» (далі – Порядок №540, Постанова №540 відповідно) передбачено, що цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою “Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною”, для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань (далі - бюджетні кошти).
Відповідно до пунктів 2, 5 Порядку №540 головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Бюджетні кошти розподіляються Мінсоцполітики в межах бюджетних призначень. Кошти для виплати грошової допомоги та оплати послуг, пов`язаних із виплатою та доставкою грошової допомоги територіальними органами Пенсійного фонду України, перераховуються Мінсоцполітики на окремий рахунок Пенсійного фонду України, відкритий в АТ “Ощадбанк”.
Отже, визначений Кабінетом Міністрів України порядок передбачав, що виплату грошової допомоги до 5 травня, передбаченої статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», проводить саме Міністерство соціальної політики через відповідні структурні підрозділи (територіальні органи Пенсійного фонду України). У 2022 році на час виникнення спірних правовідносин Міністерство соціальної політики було визначено головним розпорядником коштів щодо виплати одноразової грошової допомоги до 5 травня, яке перераховує кошти територіальними органами Пенсійного фонду України, які і здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги особам з певним статусом.

Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за бюджетною програмою “Забезпечення виконання рішень суду” (далі - бюджетні кошти), для забезпечення виконання рішень суду, прийнятих національними судами, в тому числі про відшкодування моральної шкоди, судових витрат, а також сплати виконавчих витрат і штрафів, накладених державним виконавцем відповідно до норм Закону України “Про виконавче провадження” визначений у Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 № 902. 
У цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: боржник - Мінсоцполітики, Нацсоцслужба та її територіальні органи, Пенсійний фонд України та його територіальні органи, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних і Київської міської держадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центри з нарахування та здійснення соціальних виплат, які відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри з нарахування та здійснення соціальних виплат), визначені судом боржниками у виконанні рішення суду.
Відповідно до пункту з цього Порядку головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.
За змістом пункту 5 Порядку бюджетні кошти спрямовуються з дотриманням такої пріоритетності напрямів:
1) забезпечення виконання грошових зобов`язань, які виникли на підставі рішень на користь стягувача (далі - грошове зобов`язання), щодо якого винесено рішення, боржниками у виконанні яких визначено Мінсоцполітики та Нацсоцслужбу, а також відшкодування моральної шкоди та судових витрат, сплати виконавчого збору, витрат і штрафів, накладених державним виконавцем відповідно до норм Закону України “Про виконавче провадження”;
2) забезпечення виконання грошових зобов`язань щодо виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах, визначених Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та “Про жертви нацистських переслідувань”, боржниками у виконанні яких визначено регіональні органи соціального захисту населення, районні органи соціального захисту населення, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат, територіальні органи Пенсійного фонду України, а також відшкодування моральної шкоди та судових витрат;
3) забезпечення виконання грошових зобов`язань щодо інших соціальних виплат (крім зазначених у підпункті 2 цього пункту), боржниками у виконанні яких визначено територіальні органи Нацсоцслужби, регіональні органи соціального захисту населення, районні органи соціального захисту населення, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат;
3-1) забезпечення виконання грошових зобов`язань щодо нарахування і виплати допомоги застрахованим особам у розмірі 8 тис. гривень, що виплачувались відповідно до Законів України “Про надання допомоги застрахованим особам на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” та “Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2”, боржниками у виконанні яких визначено Пенсійний фонд України та його територіальні органи;
4) забезпечення сплати судових витрат, виконавчого збору, витрат і штрафів, накладених державним виконавцем відповідно до норм Закону України “Про виконавче провадження”, боржниками у виконанні яких визначено територіальні органи Нацсоцслужби, Пенсійного фонду України (за напрямами, зазначеними у підпунктах 2 і 3-1 цього пункту), регіональні органи соціального захисту населення, районні органи соціального захисту населення, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат;
5) забезпечення виконання грошових зобов`язань щодо виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” та “Про жертви нацистських переслідувань”, а також відшкодування моральної шкоди та судових витрат, які виникли на підставі рішень суду, прийнятих національними судами, боржниками у виконанні яких визначено Пенсійний фонд України та/або територіальні органи Пенсійного фонду України;
6) забезпечення виконання грошових зобов`язань щодо призначення (нарахування) і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої Законом України “Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України”, боржниками у виконанні яких визначено Пенсійний фонд України та його територіальні органи, а також відшкодування судових витрат;
7) витрати на виплату і доставку передбачених цим пунктом виплат, що здійснюються одночасно з проведенням відповідної виплати (у разі проведення).
Черговість виконання рішень визначається боржником за датою їх надходження до боржника, в межах однієї дати - за датою набрання рішенням законної сили, якщо рішення, які виконуються за датою набрання ними законної сили, прийнято стосовно декількох позивачів, - за прізвищами в алфавітному порядку (пункт 7 Порядку).
Боржник формує окремі списки за черговістю виконання рішень відповідно до пріоритетності спрямування коштів, визначеної пунктом 5 цього Порядку (далі - списки) (пункт 8 Порядку).
Розподіл бюджетних коштів між боржниками здійснюється Мінсоцполітики з дотриманням пріоритетності напрямів пропорційно потребі в забезпеченні виконання рішень на підставі інформації, наданої Мінсоцполітики Нацсоцслужбою, Пенсійним фондом України та регіональними органами соціального захисту населення за встановленою Мінсоцполітики формою. Пенсійний фонд України розподіляє бюджетні кошти між Пенсійним фондом України та його територіальними органами з дотриманням пріоритетності їх спрямування пропорційно потребі за списками, сформованими на підставі рішень (пункт 9 Порядку).
Боржник перераховує кошти стягувачу відповідно до визначених пріоритетності та черговості виконання рішень (списків). Під час визначення потреби в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень на наступний місяць обов`язково враховується залишок непогашених грошових зобов`язань за рішеннями під час формування боржником окремих списків на наступний місяць. Боржник бере бюджетні зобов`язання та проводить платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисом (пункт 10 Порядку).
Пенсійний фонд України формує інформацію про потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень за грошовими зобов`язаннями за напрямами, зазначеними у підпунктах 2, 3-1, 4 та 5 пункту 5 цього Порядку, підготовлену відповідно до пріоритетності з дотриманням черговості їх виконання за встановленою Мінсоцполітики формою, та подає щомісяця до 10 числа Мінсоцполітики таку інформацію.
Мінсоцполітики після надходження від Пенсійного фонду України інформації про потребу в бюджетних коштах для забезпечення виконання рішень за грошовими зобов`язаннями за напрямами, зазначеними у підпунктах 2, 3-1, 4 та 5 пункту 5 цього Порядку, перераховує бюджетні кошти на окремий рахунок Пенсійного фонду України, відкритий в АТ “Ощадбанк” (пункт 10-1 Порядку).
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що оскільки грошова допомога до 5 травня є виплатою, яка фінансується з державного бюджету, відповідні кошти на звернення позивача не надходили від їх розпорядника Міністерства соціальної політики для виплати стягувачу, тому невиконання рішення суду в цій частині мало місце за поважних причин, які в силу діючого законодавства не залежать від ГУ ПФУ.
На переконання суду, позивач як боржник у виконавчому провадженні, вжив всі дії та конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення суду. Проте, оскільки виплати до 5 травня разової грошової допомоги позивач здійснює за рахунок коштів, що перераховуються їх розпорядниками вищого рівня, без надходження коштів, зокрема для проведення виплат на виконання рішення суду по справі №500/2941/22, позивач позбавлений можливості здійснити виплату.
З вищевикладеного вбачається, що позивачем частково виконано рішення суду, а саме, проведено перерахунок розміру допомоги, включено нараховану суму до відповідного «Реєстру судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України щодо її виплати. Проте, виплата донарахованих сум не відбулася через відсутність виділених асигнувань для забезпечення виконання рішень суду, про що було повідомлено державного виконавця у встановлений строк.
Відтак, виконання судового рішення позивачем мало місце, а часткове невиконання судового рішення, на переконання суду, відбулось з незалежних від позивача причин, які є поважними у розумінні статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», що виключає можливість накладення штрафу на боржника.
Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
За такого правового регулювання та обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, оскільки виконання рішення суду не може ставитись у залежність лише від волі та/або бажання боржника щодо такого виконання, а й повинно бути оцінено виконавчою службою на предмет наявності об`єктивних можливостей та відповідного законодавчого регулювання такого виконання.
Вказана правова позиція відповідає висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 13.11.2025 по справі № 260/9788/23.
Також Верховний Суд України у своїх постановах (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення повністю.
Оскільки позов підлягає до задоволення, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути сплачений позивачем відповідно до платіжної інструкції №56 від 14.01.2026 судовий збір у розмірі 3328,00 грн (а.с.23).
Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 272, 287 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, код ЄДРПОУ 14035769) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вулиця Галицька, 45, місто Івано-Франківськ, 76019) код ЄДРПОУ 43316386) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову держаного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 29.12.2025 ВП №70838148 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір у розмірі 3328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім грн 00 коп.). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів десяти днів з дня його складення.
Повний текст рішення складено та підписано 06 лютого 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.